ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" грудня 2025 р. Справа № 909/935/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни б/н від 20.10.2025 (вх. суду від 24.10.2025 № 01-05/3129/24)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2025 (повну ухвалу складено 09.07.2025, суддя Максимів Т.В.)

у справі № 909/935/24

за позовом: Компанії "Аксан Алюмініум ЛТД" (Company "AKSAN ALUMINIUM LTD"), Нетенья, Держава Ізраїль

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни,

м. Івано-Франківськ

про: стягнення заборгованості в сумі 10 419,18 Євро,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області 15.04.2025 у справі № 909/935/24, позовні вимоги компанії "Аксан Алюмініум ЛТД" (Company "AKSAN ALUMINIUM LTD") до Фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни про стягнення заборгованості в сумі 10 419,18 Євро задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни на користь Company "AKSAN ALUMINIUM LTD" (Компанія "Аксан Алюмініум ЛТД") 6 573 Євро 22 центи попередньої оплати за непоставлений товар, а також 4 507 грн 39 коп. судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 3 845 Євро 96 центів відмовити. Судовий збір в сумі 2 637 грн 26 коп. покладено на позивача.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області 07.07.2025 відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни вх.№5290/25 від 13.06.2025 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2025 у справі № 909/935/24.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, відповідач оскаржив ухвалу суду першої інстанції.

З метою перевірки вказаних скаржником підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд витребував матеріали справи № 909/935/24 в Господарського суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни б/н від 20.10.2025 (вх. суду від 24.10.2025 № 01-05/3129/24) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2025 у справі № 909/935/24 залишено без руху та встановлено скаржнику 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали для надання апеляційному суду вмотивованої заяви для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали та доказів надсилання копії апеляційної скарги представнику Компанії "Аксан Алюмініум ЛТД" (Company "AKSAN ALUMINIUM LTD"), з урахуванням положень статті 42 ГПК України.

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 надіслано апеляційним судом ФОП Бондарчук Олександра Володимирівна ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням - 12.11.2025.

Як слідує з наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення - вказана ухвала отримана скаржником 18.11.2025.

Водночас як зазначила сама скаржниця, з ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху вона ознайомилася 11.11.2025 через портал електронний послуг «ДІЯ».

Оскільки датою вручення скаржнику ухвали суду від 06.11.2025 у справі № 909/935/24 про залишення апеляційної скарги без руху є 18.11.2025, останнім днем десятиденного строку на усунення недоліків апеляційної скарги, встановленого судом було 28.11.2025.

18.11.2025 до суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни про усунення недоліків апеляційної скарги із клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження. Стверджує, що ознайомилася з повним текстом оскаржуваної ухвали - 15.10.2025, що підтверджується відміткою на клопотанні про видачу оскаржуваної ухвали суду, що була подана в Господарський суд Івано-Франківської області. Також зазначає, що копію оскаржуваної ухвали засобами поштового зв`язку не отримувала, через відсутність кабінету в системі «Електронний суд» отримати таку в електронній формі також не мала можливості, водночас оскільки представник скаржника вчасно не подав необхідні документи, скаржник не зміг в строк реалізувати своє право на подання апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина 2 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до абз. 2 п. 5 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Як встановлено судом повний текст оскаржуваної ухвали у справі № 909/935/24 Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2025 було складено 09.07.2025, тому останнім днем строку на апеляційне оскарження ухвали у цій справі було 21.07.2025, в той час, як скаржник звернувся до суду з апеляційною скаргою 21.10.2025.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Поряд з цим, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону - ГПК України.

Частиною 2 ст. 261 ГПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Частиною третьою статті 256 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Питання щодо поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано нормами статті 119 ГПК України, згідно із частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У розумінні статті 86 ГПК України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є по суті пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Нормами процесуального закону чітко визначено строки вчинення процесуальних дій, порядок обчислення, початок відліку та їх закінчення. Процесуальні строки є обов`язковими як для суду, так і учасників судового процесу, оскільки визначають, зокрема, час протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України.

Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №910/22695/13).

Відповідно до статей 118, 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №910/15481/17).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписами статей 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" (Case of Aleksandr Shevchenko v. Ukraine) від 26.04.2007, № 8371/02 та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine ) від 14.10.2003, заява № 50966/99)). Скаржник подавав апеляційну скаргу ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду, тобто, знав про розгляд вказаної справи та повинен був цікавитися ходом апеляційного провадження.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою контакт-центру суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Суд бере до уваги, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2025 була опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.07.2025.

Можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку звернення зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

У контексті доводів клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження Західний апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до вимог частини першої статті 56 ГПК України cторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписами частини першої статті 58 ГПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до вимог статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до "Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви скарги клопотання (частини четверта та дев`ята статті 60 ГПК України).

Як було встановлено апеляційним судом, уповноваженим представником ФОП Бондарчук О.В. у справі №909/935/24 у Господарському суді Івано-Франківської області був адвокат Бондарчук Андрій Михайлович на підставі ордеру серії АТ №1088910 від 30.12.2024, повноваження якого не обмежені.

Відповідно до протоколу судового засіданні №4800791 від 07.07.2025, у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частин оскаржуваної ухвали також був присутній адвокат відповідача - Бондарчук А.М.

Згідно з частиною сьомою статті 242 ГПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Колегія суддів звертає увагу, що з 04.11.2023 набрав чинності Закон України від 19.10.2023 №3424-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи". Зокрема, приписами частини шостої статті 6 ГПК України (у редакції Закону з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Фізична особа та фізична особа-підприємець не зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в ЄСІКС. Втім, адвокат зобов`язаний зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІКС.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС. (Близький за змістом правовий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 906/1093/22, від 03.04.2024 у справі № 910/9569/23).

Як було встановлено судом, суд першої інстанції надіслав електронну копію судового рішення (ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2025) в електронний кабінет адвоката Бондарчука Андрія Михайловича, яка доставлена останньому 10.07.2025 о 08:07, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 218).

В ухвалі Верховного Суду від 30.09.2025 у справі № 910/5334/21 зроблено висновок, що направлення адвокату в особистий електронний кабінет оскаржуваної рішення суду відповідає вимогам положень статті 6, частини сьомої статті 242 ГПК України.

Враховуючи, що адвокат є представником Фізичної особи-підприємця Бондарчук О.В., згідно з ордером, а тому безпідставним є посилання скаржника на те, що він не отримав повного тексту оскаржуваної ухвали суду та ознайомився з ним лише 15.10.2025.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

За своїм змістом норма про можливість поновлення процесуальних строків є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, беручи до уваги строк на який пропущено оскарження ухвали (понад три місяці), колегія суддів дійшла висновку про неповажність, наведених скаржником підстав для поновлення строку.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до ч.4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 234, 256, 260, 261 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Боднарчук Олександри Володимирівни б/н від 20.10.2025 (вх. суду від 24.10.2025 № 01-05/3129/24) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2025 у справі № 909/935/24.

2. Надіслати ухвалу учасникам справи в порядку, визначеному ч.5 ст. 242, ст. 285 Господарського процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець