СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Харків Справа № 922/36/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Євтушенка Є.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача (апелянта): Савчук О.Г., довіреність № 28 від 13.09.2025;

від відповідача-1: не з`явилися;

від відповідача-2: Черкасов І.Р., ордер серія АХ № 1160136 від 28.11.2023;

від 3-ї особи: Кустова Т.В., довіреність № 60-13150/24 від 26.12.2024;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Мегабанк" (вх. №1950 Х/2)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 (повну ухвалу складено 27.08.2025) у справі № 922/36/23 (суддя Присяжнюк О.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Мегабанк", м. Київ,

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тея", м. Харків,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Більбао Компані", м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

про застосування наслідків нікчемності правочинів

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Акціонерне товариство "Мегабанк" (далі АТ "Мегабанк") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тея" (далі ТОВ "Тея") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Більбао Компані" (далі ТОВ "Більбао Компані"), в якому просило суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 62424230 від 20.12.2021, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., з одночасним припиненням державної реєстрації права власності за ТОВ "Більбао Компані" та ТОВ "Тея" і проведенням державної реєстрації набутого права власності за АТ "Мегабанк" на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1а,1б, 1в, 1г, 2, 2а, 2б, 2в, 3, 3а, 3б, 3в, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 7, 7а, 7б загальною площею 1158,30 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, 6/8.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчинених позивачем правочинів було встановлено, що укладені між АТ "Мегабанк", ТОВ "Тея" та ТОВ "Більбао Компані" правочини, а саме: кредитний договір №20-61/2021/ГД-07/2021 від 20.12.2021; договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 308 від 28.01.2021; договір № 1 від 05.02.2021 про внесення змін до договору купівлі продажу нежитлових приміщень № 431 від 28.01.2021; договір №2 від 20.12.2021 про внесення змін до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №6524 від 28.01.2021 є нікчемними на підставі п.п. 3 та 6 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач вважав, що з огляду на нікчемність вчинених правочинів, Банк має вправі вимагати відновлення свого порушеного права шляхом застосування наслідків нікчемності правочинів.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2024 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Мегабанк" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі №922/36/23.

28.07.2025 до Господарського суду Харківської області від АТ "Мегабанк" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ "Мегабанк" до ТОВ "Тея" та ТОВ "Більбао Компані" про застосування наслідків нікчемних правочинів задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи подану заяву, АТ "Мегабанк" зазначає, що ухвалюючи рішення у даній справі №922/36/23, суди виходили з того, що Окружний адміністративний суд міста Києва, рішення якого залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №640/12723/22 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи - АТ "Мегабанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - визнав протиправним та скасував рішення Правління НБУ від 02.06.2022 № 261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних".

Водночас, заявник вважає, що подальше скасування Верховним Судом судових рішень першої та апеляційної інстанції в адміністративній справі №640/12723/22, які стали підставою для ухвалення рішення у даній господарській справі №922/36/24, підпадає під положення п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України як нововиявлену обставину, оскільки ця обставина існувала на час розгляду господарської справи, але не могла бути врахована судом через її відкладений характер (касаційна інстанція ще не ухвалила остаточного рішення); вона є істотною для правильного вирішення справи; її не було враховано при ухваленні рішення, яке наразі переглядається. За твердженням заявника, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.06.2025 у справі №640/12723/22 впливають на правильне вирішення даної господарської справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23:

- відмовлено у задоволенні заяви АТ "Мегабанк" (вх. №13 від 28.07.2025) про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 за нововиявленими обставинами;

- рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 залишено в силі.

Вказана ухвала мотивована тим, що при ухваленні рішення у даній справі №922/36/22 господарським судом було встановлено обставини щодо застосування наслідків нікчемності правочинів, що були укладені між АТ "Мегабанк", ТОВ "Тея" та ТОВ "Більбао Компані", на підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому наявність постанови Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №640/12723/22 про визнання протиправним та скасування рішення Правління НБУ від 02.06.2022 №261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки суд не обґрунтовував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням.

За висновками суду, наведені АТ "Мегабанк" у своїй заяві обставини не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням, адже вони не впливають на правильність рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у цій справі №922/36/23 та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Не погодившись із вищеказаною ухвалою суду, позивач - АТ "Мегабанк" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23 про відмову у задоволенні заяви АТ "Мегабанк" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги АТ "Мегабанк" до ТОВ "Тея" та ТОВ "Більбао Компані" про застосування наслідків нікчемності правочинів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ "Мегабанк" зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України та звів аналіз своїх висновків до формального твердження, що рішення адміністративних судів не було підставою для ухвалення рішення від 26.08.2025 у справі №922/36/23.

За твердженням апелянта, господарські суди першої та апеляційної інстанції у справі №922/36/23 посилалися на висновки адміністративних судів щодо незаконності рішення НБУ №261-рш/БТ, що вплинуло на оцінку доводів позивача. Зокрема, провадження у справі №922/36/23 було зупинено саме до вирішення адміністративної справи №640/12723/22; в ухвалі про зупинення фактично зазначено, що вирішення адміністративної справи має преюдиційне значення для розгляду цього спору; суд апеляційної інстанції у справі №922/36/23 посилався на висновки адміністративних судів щодо незаконності рішення НБУ №261-рш/БТ, що вплинуло на оцінку доводів позивача.

Таким чином, апелянт вважає, що скасування судових рішень в адміністративній справі та прийняття Верховним Судом постанови від 24.06.2025 у справі №640/12723/22 відповідає ознакам нововиявленої обставини.

Скаржник акцентує увагу, що скасування Верховним Судом рішень судів у адміністративній справі №640/12723/22, якими підтверджувалася протиправність рішення НБУ щодо віднесення АТ "Мегабанк" до неплатоспроможних, змінює юридичну ситуацію у цій справі. Верховний Суд підтвердив законність дій НБУ, що прямо впливає на підстави позову (визнання договорів нікчемними та доведення причинно-наслідкового зв`язку із неплатоспроможністю банку). У свою чергу, зазначені обставини могли б призвести до іншого результату розгляду цієї господарської справи №922/36/23.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2025 для розгляду справи сформовано колегію судді у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Мегабанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23; встановлено учасникам справи строк - 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; призначено справу до розгляду на 29.10.2025 о 12 год 30 хв.

14.10.2025 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Більбао Компані" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін. Відповідач вважає, що наявність постанови Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №640/12723/22 про визнання протиправним та скасування рішення НБУ від 02.06.2022 №261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки суд не обґрунтовував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням, а також результат прийняття судових рішень в адміністративній справі будь-яким чином не впливає на вирішення даної господарської справи.

15.10.2025 до Східного апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли додаткові пояснення у справі, в яких третя особа просить задовольнити апеляційну скаргу АТ "Мегабанк" у справі №922/36/23 в повному обсязі. Зазначає, що скасування Верховним Судом судових рішень у справі №640/12723/22 усуває сумніви щодо легітимності факту неплатоспроможності Банку і підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між нікчемними правочинами та неплатоспроможністю АТ "Мегабанк". Така обставина відповідає ознакам нововиявленої, передбаченої п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України. Проте суд першої інстанції формально підійшов до розгляду заяви АТ "Мегабанк" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23, чим порушив принцип повного та об`єктивного судового розгляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 задоволено заяви представника позивача - АТ "Мегабанк" адвоката Савчука О.Г. та представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвоката Кустової Т.В. про участь у судових засіданнях по справі №922/36/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У зв`язку із відпусткою головуючої судді Мартюхіної Н.О. станом на дату розгляду справи (29.10.2025), судове засідання з розгляду апеляційної скарги АТ "Мегабанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23, призначене на 29.10.2025 о 12:30 год, не відбулося.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025, у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги АТ "Мегабанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23 відбудеться 26.11.2025 о 16:00 год.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025, у зв`язку із перебуванням на навчанні судді Крестьянінова О.О. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Білоусової Я.О., суддя Лакіза В.В.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 26.11.2025 представник позивача (апелянт) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб також підтримав апеляційну скаргу АТ "Мегабанк".

Представник відповідача-2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Уповноважені представники відповідача-1 у судове засідання 26.11.2025 не з`явилися; про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги всі учасники справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача-1, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення АТ "Мегабанк" з позовом до суду з метою захисту порушених прав та інтересів банку, який перебуває у ліквідації, стало виявлення правочинів з ознаками нікчемності.

Позивач вважає, що укладені між АТ "Мегабанк", ТОВ "Тея" та ТОВ "Більбао Компані" правочини, а саме: кредитний договір №20-61/2021/ГД-07/2021 від 20.12.2021; договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №308 від 28.01.2021; договір №1 від 05.02.2021 про внесення змін до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №431 від 28.01.2021; договір №2 від 20.12.2021 про внесення змін до договору купівлі продажу нежитлових приміщень №6524 від 28.01.2021 мають ознаки нікчемності, визначені п.п. 3 та 6 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, за твердженням позивача, сторони іпотечного договору за домовленістю погодили вартість майна вартістю 109014100,00грн, яка ґрунтується на висновку про його оцінку від 20.12.2021, проте, відповідно до наданої Банком оцінки вказаного вище майна, проведеної на рік раніше 11.12.2020 вартість приміщення 1-го поверху № 1. 1а. 1б.1в, 1г, 2, 2а, 2б, 2в, 3, За, 3б, 3в, 4.4а, 4.6, 6, 6а, 7, 7а, 7б, загальною площею 1 158,30 кв. м складала 55220000,00грн. Отже, на думку позивача позивача, Банк прийняв як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №20-61/2021/ГД-07/2021 майно, за необґрунтованою та завищеною ціною, яка не забезпечує в повному обсязі зобов`язання Позичальника перед Банком. Це свідчить про "коригування" вартості об`єкта нерухомості, переданого в іпотеку, шляхом виготовлення оцінки з завищенням його вартості в два рази в порівнянні з оцінкою, яка була проведена тим же оцінювачем, що і роком раніше. Додатково позивач звернув увагу, що жодних економічних чи інших чинників не було щоб вартість даної нерухомості так суттєво збільшилась. Таким чином, проаналізувавши наведені правочини та проведені операції позивачем було зроблено висновок, що продаж власного ліквідного нерухомого майна шляхом кредитування покупця було здійснено з явним наданням переваг окремій особі ТОВ "Більбао Компані" та здійснено на шкоду інтересам Банку.

За твердженням позивача, наведені ознаки та обставини вчинення договорів вказують на те, що за результами їх укладення фактично відбувалась не ринкова угода, а проведено нерівноцінний продаж ліквідного активу Банку за кошти Банку, які були надані в кредит на значний період часу (5 років), що може свідчити про надання особі, яка проводила таку купівлю, нічим не обумовлених переваг та здійснення Банком реалізації власних майнових активів з метою отримання сумнівних доходів у довгостроковій перспективі Тому, реалізація Банком власного ліквідного майна з виданим Покупцю кредитом на купівлю на строк 5 років є не лише ринковою операцією, а і змусило Банк формувати резерви під даний кредит.

На переконання позивача, фактично відчуження майна банку за договором купівлі-продажу, призвело до ще більшого зменшення обсягу високоліквідних активів банку, порушення внаслідок цього нормативів діяльності банку, встановлених Національним банком України, до повної неплатоспроможності та неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами банку та як наслідок - прийняття Правлінням НБУ 02.06.2022 рішення №261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення від 21.07.2022 №362-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Мегабанк".

Як вже зазначалося, за результатами розгляду справи Господарським судом Харківської області 12.12.2023 ухвалено рішення у справі №922/36/23, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ "Мегабанк" в хосі судового розгляду справи не було доведено належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 76 77 ГПК України наявності фактів, які би свідчили про нікчемність кредитного договору, договору купівлі-продажу нерухомого майна та іпотечного договору з підстав, передбачених п.п. 3, 6 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що скасування рішень про державну реєстрацію є самостійним способом захисту права та є відмінним від заявленої позивачем вимоги про застосування наслідків нікчемності правочинів, відмінним є і правове регулювання таких спорів, а тому вимога про застосування наслідків нікчемності правочинів шляхом скасування рішень про державну реєстрацію не відповідає положенням ст. 216 ЦК України (враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №911/1232/21).

У подальшому, постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 залишено без змін, а ухвалою Верховного Суду від 09.07.2024 касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Мегабанк" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі №922/36/23 закрито.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, АТ "Мегабанк" посилається на те, що в ході розгляду справи №922/36/23 встановлено, що її вирішення пов`язане з розглядом справи адміністративної №640/12723/22. Зокрема, ухвалою суду першої інстанції від 07.02.2023 було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №640/12723/22. Отже, на переконання позивача, ухвалюючи своє рішення суд виходив з того, що Окружний адміністративний суд міста Києва, рішення якого залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №640/12723/22, визнав протиправним та скасував рішення Правління НБУ від 02.06.2022 №261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних".

У свою чергу, 24.06.2025 постановою Верховного Суду у справі №640/12723/22 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи АТ "Мегабанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення Правління НБУ від 02.06.2022 №261 рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" задоволено касаційну скаргу Національного банку України; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №640/12723/22 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до НБУ про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

На думку позивача, скасування Верховним Судом рішення суду в адміністративній справі №640/12723/22, яке стало підставою для ухвалення рішення у господарській справі №922/36/23, підпадає під умови п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України як нововиявлена обставина, оскільки: ця обставина існувала на час розгляду господарської справи, але не могла бути врахована судом через її відкладений характер (касаційна інстанція ще не ухвалила остаточного рішення); вона є істотною для правильного вирішення справи; її не було враховано при ухваленні рішення, яке наразі переглядається.

Приймаючи оскаржувану ухвалу від 26.08.2025 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 за нововиявленими обставинами та залишення його в силі, місцевий господарський суд виходив з того, що наявність постанови Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №640/12723/22 не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки суд не обґрунтовував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням. За висновком суду першої інстанції, наведені АТ "Мегабанк" у своїй заяві обставини, не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням, оскільки вони не впливають на правильність рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у даній справі №922/36/23 та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначено главою 3 розділу IV ГПК України.

Частиною 1 ст. 320 ГПК України визначено, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Тобто до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи, 2) те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, 3) істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду щодо питання визначення ознак нововиявлених обставин у господарському процесі, викладених, зокрема у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14, від 25.08.2020 у справі № 910/6052/16, від 07.10.2020 у справі № 922/1026/19 тощо.

Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується і послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Стосовно підстав для перегляду судового рішення за нововиявлених обставинами суд також звертається до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (п. 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Підсумовуючи викладене вище, слід вказати, що нововиявлена обставина - це юридичний факт, який:

- передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин;

- має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи, оскільки якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду;

- існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом;

- не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Разом з тим, слід відзначити, що згідно з положеннями ч. 4 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 5 ст. 320 ГПК України).

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Крім цього, необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято). Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/6052/16, від 07.10.2020 у справі №922/1026/19.

Окрім того, постановою Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а визначено правову позицію, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Звертаючись до категорії "істотності" колегія суддів зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/17258/17).

Таким чином, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

У пункті 33 рішення від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" (заява №24465/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), заява №28342/95, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39; у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04).

Відкриття провадження за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Колегія суддів також враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.04.2021 у справі №9901/819/18, згідно з яким: "…вирішуючи питання про скасування судового рішення з підстав, визначених п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС, які аналогічні положенням п. 3 ч. 2ст. 320 ГПК України, (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду), суд повинен виходити саме з преюдиційного зв`язку судових рішень. Разом з тим слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього".

Отже, однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі ст. 320 ГПК України є істотність цих обставин для вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №914/935/20, від 23.06.2023 у справі №918/887/21, від 12.04.2022 у справі №904/3923/20).

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі № 922/36/23 заявник зазначає п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України та скасування постановою Верховного Суду від 24.06.2025 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.11.2022 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 640/12723/22.

Досліджені матеріали справи свідчать, що ухвалюючи рішення від 12.12.2023 у справі №922/36/23 суди першої та апеляційної інстанції керувалися тим, що визначальним у вирішенні цього спору було встановлення обставин щодо застосування наслідків нікчемності правочинів, що укладені між АТ "Мегабанк" до ТОВ "Тея" та ТОВ "Більбао Компані" на підставі ст. 216 ЦК України з урахуванням п.п. 3, 6 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як вбачається із рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2024, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін, відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з наступного:

- для оцінки нікчемності договорів відповідно до п.п. 3 та 6 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" слід встановити, зокрема, чи укладені спірні правочини на умовах, які не є поточними ринковими умовами, чи укладені правочини на умовах, які передбачають надання переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- однак, в позовній заяві позивач не вказує яким саме поточним ринковим умовам в розумінні Закону не відповідають умови укладених договорів, які позивач вважає нікчемними;

- для придбання нежитлових приміщень 1-го поверху № 1, 1а, 1б, 1в, 1г, 2, 2а, 2б, 2в, 3, 3а, 3б, 3в, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 7, 7а, 7б, загальною площею 1 158,30 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Донця Захаржевського, 6/8, поточних потреб у господарській діяльності ТОВ "Більбао Компані" отримало кредит, шляхом укладення 20.12.2021 кредитного договору №20-61/202 ГД-07/2021 на загальну суму 100000000,00грн; господарським судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Більбао Компані" отримало кредит під процентну ставку (14,00%), яка відповідала вимогам Національного банку України (в момент отримання кредиту), та не містить умов, які є несправедливими до інших позичальників банку;

- продаж нежитлових приміщень за договором купівлі-продажу від 28.01.2021 відбулася за ціною, яка є не нижчою від його ринкової вартості, визначеної суб`єктом оціночної діяльності. Перший відповідач придбав ці приміщення, тобто володів ними більше 3 років. Відсутність інших покупців на майно та доказів заінтересованості інших осіб у його придбанні в матеріалах даної справи спростовує посилання позивача щодо надання переваг саме відповідачам у придбанні вищевказаного майна;

- зобов`язання за кредитним договором забезпеченні іпотечним договором від 20.12.2021, що містить деталізований розділ щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким передбачено право банку як іпотекодержателя звернути стягнення на передане в іпотеку майно, а також механізм реалізації цього права, зокрема право за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи вимоги щодо сплати суми боргу за кредитом; суми процентів; комісійної винагороди; неустойки; іншої заборгованості;

- при цьому, позивачем у позовній заяві не наведено обґрунтувань, не доведено обставин, не зазначено фактів та не надано доказів того, що умови кредитного договору, укладеного між АТ "Мегабанк" та ТОВ "Більбао Компані", передбачають надання відповідачу переваг (пільг), яких саме переваг/пільг, в порівнянні з ким/чим у ТОВ "Більбао Компані" є переваги/пільги, а також не наведено причинно-наслідкового зв`язку, як укладення кредитного договору могло вплинути на визнання банку неплатоспроможним або спричинити неможливість виконання грошових зобов`язань перед іншими клієнтами Банку;

- суди відхилили доводи позивача про наявність відповідних ознак, встановлених у п.п. 3, 6 ч. 3 ст. 38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що свідчили б про нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна та іпотечного договору, оскільки такі аргументи не підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ГПК України, натомість, спростовуються попередніми висновками про ринковість умов укладених правочинів;

- жодних інших підстав, які би свідчили про нікчемність кредитного договору, договору купівлі-продажу нерухомого майна та іпотечного договору, матеріали справи не містять.

Дійсно, у рішенні Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 зазначено, що "суд критично ставиться до твердження позивача, що відчуження майна банку за договором купівлі-продажу призвело до ще більшого зменшення обсягу високоліквідних активів банку, порушення внаслідок цього нормативів діяльності банку, встановлених НБУ, до повної неплатоспроможності та неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами банку та як наслідок до прийняття Правлінням НБУ 02.06.2022 рішення №261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення від 21.07.2022 №362-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Мегабанк". Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 у справі №640/12723/22 визнано протиправним та скасовано рішення №261-рш/БТ Правління НБУ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних. Постановою Шостого апеляційного адміністративного від 15.03.2023 у справі №640/12723/22 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 залишено без змін".

Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції Східний апеляційний господарський суд у постанові від 06.03.2024 у справі №922/36/23 зазначив, зокрема, наступне: "рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 640/12723/22, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного від 15.03.2023 року, визнано протиправним та скасовано рішення №261-рш/БТ Правління НБУ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних". Місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що вказане свідчить про безпідставність посилань позивача на те, що відчуження майна банку за договором купівлі-продажу призвело до ще більшого зменшення обсягу високоліквідних активів банку, порушення внаслідок цього нормативів діяльності банку, встановлених НБУ, до повної неплатоспроможності та неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами банку та як наслідок до прийняття Правлінням НБУ 02.06.2022 рішення №261-рш/БТ "Про віднесення АТ Мегабанк до категорії неплатоспроможних" та рішення від 21.07.2022року №362-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Мегабанк".

Водночас колегія суддів зазначає, що наведене вище посилання на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №640/12723/22 було здійснено господарськими судами лише в контексті оцінки доводів позивача щодо наслідків укладення кредитного договору №20-61/202 ГД-07/2021 від 20.12.2021, договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №308 від 28.01.2021 та іпотечного договору №20-61/2021/ГД-07/2021-з від 20.12.2021, які, за твердженням позивача, є нікчемними.

Судова колегія зазначає, що посилання позивача на те, що відчуження майна банку за договором купівлі-продажу призвело до ще більшого зменшення обсягу високоліквідних активів банку, порушення внаслідок цього нормативів діяльності банку, встановлених НБУ, до повної неплатоспроможності та неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами банку та як наслідок до прийняття Правлінням НБУ 02.06.2022 рішення №261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення від 21.07.2022 № 362-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Мегабанк", не заявлялися позивачем саме як підстава нікчемності правочинів, а наводилися як приклади фактичних наслідків їх вчинення.

Крім того, колегія суддів враховує, що судові рішення у цій справі №922/36/23 не містять посилання на будь-які обставини чи факти, що були встановленні у справі №640/12723/22; обставини чи факти, що були встановленні у справі №640/12723/22 не були підставою, що підтверджувала чи спростовувала нікчемність правочинів; відповідно наслідком скасування судових рішень у справі №640/12723/22 не може бути інше за змістом вирішення даного спору.

Так, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 та постанова Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №640/12723/22 (на прийняття якої посилається заявник як на нововиявлену обставину) не містять посилання на обставини нікчемності спірних правочинів, укладених АТ "Мегабанк" з відповідачами.

Зокрема, зі змісту наданої позивачем постанови Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №640/12723/22, вбачається що власник істотної участі АТ "Мегабанк" ОСОБА_2 оскаржував рішення Правління НБУ про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних з тієї підстави, що це рішення ґрунтується на скасованих результатах інспекційної перевірки. Додатковою підставою зазначав те, що НБУ не врахував об`єктивні обставини дії воєнного стану, зокрема мораторій на виконання зобов`язань, та необґрунтовано відмовив у рефінансуванні і включенні інвестицій до капіталу банку, що призвело до створення умов для визнання його неплатоспроможним. Ураховуючи предмет та підстави позову, суди попередніх інстанцій (у справі №640/12723/22) мали перевірити, чи було рішення Правління НБУ від 02.06.2022 №261-рш/БТ прийняте на законних підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, при цьому покладатися на кількісні, якісні оцінки та висновки, зроблені НБУ, якщо не встановлять істотного порушення порядку прийняття рішення, очевидно помилкових відомостей, розбіжностей чи логічних суперечностей у оцінках/висновках або суперечності рішення меті заходу впливу.

У той же час, колегія суддів зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі №922/36/23 господарський суд, зокрема, виходив із того, що позивач не довів наявність ознак нікчемності договорів, які передбачені п.п. 3 та 6 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Предметом доказування та оцінки у справі №922/36/23 була наявність передбачених ст. 38 вказаного Закону підстав вважати спірні договори нікчемними правочинами відповідно до ознак, зазначених у позовній заяві та в акті комісії. При цьому, суд першої інстанції (з яким погодився апеляційний господарський суд) у рішенні зазначив, що для оцінки нікчемності договорів відповідно до п. 3 та п. 6 ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону слід встановити: чи укладені спірні правочини на умовах, які не є поточними ринковими умовами, чи укладені правочини на умовах, які передбачають надання переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Крім того, як вже зазначалося, відмовляючи у задоволені позову у даній справі №922/36/22 суди виходили з того, що скасування рішень про державну реєстрацію є самостійним способом захисту права та є відмінним від заявленої позивачем вимоги про застосування наслідків нікчемності правочинів, відмінним є і правове регулювання таких спорів, а тому вимога про застосування наслідків нікчемності правочинів шляхом скасування рішень про державну реєстрацію не відповідає положенням ст. 216 ЦК України (враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 911/1232/21).

Отже, у справі №640/12723/22 сторонами доводилися та судами встановлено зовсім інші обставини, ніж у цій справі №922/36/23. У свою чергу, скасування Верховним Судом судових рішень у справі №640/12723/22 не є обставинами, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судових рішень у справі №922/36/23.

При цьому, заявником не наведено інших обставин, які не були і не могли бути відомі учасникам справи, і які б мали істотне значення для розгляду справи.

Таким чином, хоча і має місце певна пов`язаність між вказаними справами №922/36/23 та №640/12723/22, проте відсутній будь-який преюдиційний зв`язок між судовими рішеннями у них, що унеможливлює обґрунтування висновків судів по цій справі судовими рішеннями у справі №640/12723/22. А тому, постанова Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №640/12723/22 не впливає на законність та обґрунтованість прийнятих рішень у цій господарській справі.

Відтак, скасування Верховним Судом судових рішень у справі №640/12723/22 не є обставинами, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судових рішень у справі №922/36/23, зокрема, щодо відсутності ознак нікчемності правочинів, які визначені нормами п.п. 3 та 6 ч. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та відповідно відсутності підстав для застосування наслідків такої нікчемності цих правочинів.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.02.2023 про зупинення провадження у цій справі №922/36/23 до розгляду адміністративної справи №640/12723/22 в якій, за доводами АТ "Мегабанк", фактично зазначено, що вирішення адміністративної справи має преюдиційне значення.

Судова колегія зазначає, що розглядаючи справу по суті після поновлення провадження у справі суди, з огляду на підстави й обґрунтування позовних вимог, встановили, що предметом доказування та оцінки у цій справі є наявність передбачених ст. 38 Закону №4452-VI підстав вважати спірні договори нікчемними правочинами відповідно до ознак, зазначених у позовній заяві.

Отже, зупинення провадження в підготовчому провадженні будь-яким чином не вплинуло на обґрунтування та мотиви прийняття судового рішення, оцінку чому надано судом вище.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо ризиковості кредиту, надання переваг позичальнику тощо, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ці обставини ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи №922/36/23.

Колегія суддів зауважує, що суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Проте, позивач не довів наявності необхідних умов для скасування судового рішення з підстав, визначених ст. 320 ГПК України, оскільки наведені ним обставини не впливають на правильність рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у даній справі №922/36/23 та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Отже позивач, використовуючи правовий механізм нововиявлених обставин, намагається домогтися повторного розгляду справи, при цьому фактично доводи банка зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів, оцінених судом, та встановлених обставин справи під час розгляду справи по суті.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, скаржником не наведено.

Пунктом 1 ч.ч. 3, 4 ст. 325 ГПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність передбачених ст. 320 ГПК України підстав для задоволення заяви АТ "Мегабанк" про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/36/23 за нововиявленими обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами, та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній судовій ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга АТ "Мегабанк" задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Мегабанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.08.2025 у справі №922/36/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Повну постанову складено 08.12.2025.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза