ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 Справа № 917/1832/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Дмитра Сіроша, за участю секретаря судового засідання Людмили Бойченко, розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області, 36039, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Затишна, буд. 23,

до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 115), вул. Незалежності, 11, с. Зікрачі, Обухівський район, Київська область, 09214,

про скасування запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

За участю представників сторін: згідно з протоколом.

Обставини справи: Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Затишна, буд. 23, ) звернулося з позовом до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 115) (вул. Незалежності, 11, с. Зікрачі, Обухівський район, Київська область, 09214, )), в якому просить:

- скасувати рішення № 46450072 від 12.04.2019 про державну реєстрацію речових прав із закриттям розділу і припиненням всіх речових права на земельну ділянку з кадастровим номером :00:015:0004.

- скасувати рішення № 58828326 від 18.06.2021 про державну реєстрацію речових прав із закриттям розділу і припиненням всіх речових права на земельну ділянку з кадастровим номером :00:006:0232.

Обґрунтовуючи позовні вимоги з посиланням на статтю 14 Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" позивач зазначає, що у разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості внаслідок допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

У разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Самостійно вчинити дії по закриттю розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ці земельні ділянки зі старими кадастровими номерами, а потім здійснити реєстрацію право власності на земельні ділянки з новими кадастровими номерами державний реєстратор речових прав на нерухоме майно не має права.

Зазначене стало підставою для звернення з цим позовом.

07.10.2025 від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 12845), в якому позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 917/1832/25; постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 14:30 11.11.2025.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.11.2025, суд закрив підготовче провадження у справі № 917/1832/25 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 09:05 26.11.2025.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні, відповідно до частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд розглянув матеріали справи та встановив.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 2226048, виданого 10.06.2008 Полтавською районною Державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02 Підприємству Крюківської виправної колонії № 29 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області надано в постійне користування земельну ділянку площею 1805,50 га на території Рунівщинської сільської ради, кадастровий номер :00:015:0004, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02.06.2022 власником цієї земельної ділянки є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №228210, виданого 10.05.2011 Машівською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №00001 Підприємству Машівської виправної колонії № 9 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області надано в постійне користування земельну ділянку площею 2056,0600 га, розташованої в Полтавській області, Машівський район Кустолово-Суходільська сільська рада (за межами населеного пункту кадастровий номер :00:006:0232, для ведення підсобного сільського господарства).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02.06.2022 власником цієї земельної ділянки є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 115)» є правонаступником реорганізованих шляхом приєднання до нього державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 9)» та державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 29)». Відповідно до передавальних актів балансових рахунків, матеріальних цінностей, активів та зобов`язань Підприємство набуло право постійного користування земельними ділянками кадастровий номер :00:015:0004 та кадастровий номер :00:006:0232.

У лютому 2024 року Державне підприємство Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 115») звернулося з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами :00:015:0004 площею 1794,6233 га, :00:015:0002 площею 8,1392 га та :00:020:0316 площею 673,0395 га. За результатами розгляду цього клопотання 06.03.2024 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області видано наказ № 7-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

У березні відповідач звернувся з аналогічним клопотанням за результатами розгляду якого видано наказ № 8-СГ від 11.04.2024 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Незважаючи на це, на замовлення відповідача, Приватне підприємство «Форас-Ленд» (далі Розробник технічної документації) розробило технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:015:0004 та подано до державного кадастрового реєстратора в порушення статті 56 Закону України «Про землеустрій», якою визначено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок, для здійснення державної реєстрації новоутворених земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не надавало дозволу на поділ цієї земельної ділянки.

Також, аналогічна ситуація склалася з іншою земельною ділянкою з кадастровими номером :00:006:0232. Відповідач замовив розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0232 за результатами якої здійснено державну реєстрацію новоутворених земельних ділянок у Державному земельному кадастрі без згоди та/або дозволу Головного управління Держгеокадасту у Полтавський області.

Відповідно до пункту 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі поділу земельної ділянки державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу.

Згідно з пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

Отже, земельні ділянки з кадастровими номерами :00:015:0004, :00:006:0232 набули статусу архівних.

Внаслідок таких дій Розробника технічної документації, який діяв в межах укладеного договору з відповідачем, припинено існування земельних ділянок з кадастровими номерами :00:015:0004 та :00:006:0232 шляхом їх поділу. В подальшому, з метою відновлення порушених прав власника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 26.09.2024, на підставі скарги відповідача на дії розробника технічної документації наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру наказом № 48-ДКР «Про задоволення скарги державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 115)» від 04.09.2024 № 337» скасовано державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в наслідок поділу, як такі що здійснені з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі:

1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва,

майбутнього об`єкта нерухомості;

2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна;

3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво;

4) скасування державної реєстрації земельної ділянки;

5) набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ;

6) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ, - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Закритий розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа не підлягають поновленню. У разі скасування рішення державного реєстратора про закриття розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ та формується нова реєстраційна справа відповідно до цього Закону.

У разі знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво) або скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується.

У разі поділу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості або виділу частки з об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Відомості про речові права, обтяження речових прав щодо об`єкта, що поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта одночасно з відкриттям розділів Державного реєстру прав на кожний новостворений об`єкт переносяться до таких розділів. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права, обтяження речових прав не поширюються на всі новостворені об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, відомості про такі права, обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об`єктів, яких вони стосуються.

У разі наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, та/або обтяжень речових прав щодо об`єкта, що поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта за результатом перенесення відомостей про такі права, обтяження державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача про закриття розділу Державного реєстру прав та перенесення відомостей про речові права, обтяження.

У разі об`єднання об`єктів нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості відповідні розділи Державного реєстру прав та реєстраційні справи закриваються, а реєстраційні номери таких об`єктів скасовуються. Для новоствореного об`єкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер такому об`єкту. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

У разі закриття розділу Державного реєстру прав у зв`язку з наявністю в цьому реєстрі двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості внаслідок допущення технічної помилки розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше, закриваються, а реєстраційний номер такого об`єкта скасовується.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, одночасно із закриттям такого розділу переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого раніше на об`єкт нерухомого майна. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

У разі наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, та/або обтяжень речових прав, відомості про які містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, за результатом перенесення відомостей про такі права, обтяження державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача про закриття розділу Державного реєстру прав та перенесення відомостей про речові права, обтяження.

У разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості внаслідок допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

У разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Самостійно вчинити дії по закриттю розділу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ці земельні ділянки зі старими кадастровими номерами, а потім здійснити реєстрацію право власності на земельні ділянки з новими кадастровими номерами державний реєстратор речових прав на нерухоме майно не має права.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Зазначена правова позиція міститься в постанові КГС ВС від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20.

Як установив суд, відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 2226048, виданого 10.06.2008 Полтавською районною Державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02 Підприємству Крюківської виправної колонії № 29 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області надано в постійне користування земельну ділянку площею 1805,50 га на території Рунівщинської сільської ради, кадастровий номер :00:015:0004, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02.06.2022 власником цієї земельної ділянки є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №228210, виданого 10.05.2011 Машівською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №00001 Підприємству Машівської виправної колонії № 9 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області надано в постійне користування земельну ділянку площею 2056,0600 га, розташованої в Полтавській області, Машівський район Кустолово-Суходільська сільська рада (за межами населеного пункту кадастровий номер :00:006:0232, для ведення підсобного сільського господарства.

Відповідно до статті 84 Земельного кодексу України у державний власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених Земельним Кодексом.

Стаття 92 Земельного кодексу визначає право постійного користування земельною ділянкою, як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно з частиною 2 цієї статті право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності на нерухомість необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач набув право постійного користування спірними земельними ділянками на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 2226048, виданого 10.06.2008 та Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №228210, виданого 10.05.2011.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, державних чи комунальних некомерційних товариств, крім перетворення державних чи комунальних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;

ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом публічно-приватного партнерства або об`єктом концесії;

з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами);

и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених статтею 120-1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 143 Господарського процесуального кодексу України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності;

ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки;

ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.

Тобто, право постійного користування припиняється лише при добровільній відмові або у випадках визначених Законом.

Матеріали справи не містять рішення про припинення права постійного користування земельними ділянками та визнання недійсними і скасування державних актів на право постійного користування землею.

Крім того, відсутні докази добровільної відмови відповідача від права постійного користування земельними ділянками посвідченими відповідними державними актами.

Більш того, позивач не надав доказів скасування у судовому порядку Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 2226048, виданого 10.06.2008, зареєстрованого за № 02 та Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 228210, виданого 10.05.2011 зареєстрованого за № 00001.

З огляду на те, що Державні акти на право постійного користування земельними ділянками не скасовані, право постійного користування спірними земельними ділянками не припинено, суд не вбачає порушень прав позивача.

Як зазначено у правових позиціях, викладених в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справах № 910/15262/18, від 03.03.2020 № 910/6091/19 відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.

Суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, як такого, що суперечить Закону.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.12.2025.

Суддя Д. М. Сірош