ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м.Черкаси Справа № 925/816/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна компанія "Укренерго", м.Київ, вул.Симона Петлюри,25

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут", м.Черкаси, вул.Благовісна,166

про стягнення збитків в розмірі 7784098,92 грн,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Верещагіна А.О. адвокат за довіреністю в режимі ВКЗ;

від відповідача: Левчук А.С. за довіреністю.

Приватне акціонерне товариство "Національна компанія "Укренерго" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" про стягнення збитків в розмірі 7784098,92 грн, спричинених порушенням порядку складання податкових накладних, зокрема: 6515303,67 грн - незадекларованого податкового кредиту, 1268795,25 грн - незадекларованого зменшення податкових зобов`язань, та відшкодування судових витрат. На обґрунтування позовних вимог посилається на Висновок Експерта від 18.07.2025 №18-07/25 про розмір збитків (на замовлення позивача).

Ухвалами суду: від 15.07.2025 - відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання 04.09.2025; від 04.09.2025 - закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у судове засідання 07.10.2025. У зв`язку з оголошеною повітряною тривогою 07.10.2025 проведення судового засідання відкладено на 10.11.2025.

В судових засіданнях:

Представник позивача вимоги підтримав та просить позов задовольнити з мотивів спричинення позивачеві збитків діями відповідача по несвоєчасному оформленні податкових накладних, допущених помилках в податкових накладних. Спричинення збитків доводить висновком економічної експертизи від 18.07.2025 №18-07/25.

Представник відповідача вимоги позову заперечив та просить в позові відмовити з мотивів відсутності збитків, недоведеності причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками відповідача для позивача, та посилається на відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, наділеного повноваженнями здійснювати перевірку дотримання податкового законодавства за спірний період.

26.11.2025 в судовому засіданні завершено дослідження та перевірку доказів судом, заслухано виступи представників сторін в судових дебатах. Суд перейшов у стадію підготовки та ухвалення рішення.

За результатами судового розгляду 02.12.2025 проголошено та приєднано до справи вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між ПрАТ "НЕК "Укренерго" та ТОВ "Черкасиенергозбут" було укладено Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 24.05.2019 №0479-01024 шляхом подання заяви - приєднання (далі Договір) (том 2 а.с. 116-119).

Згідно пункту 1.1 Договору, цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей Договір є договором приєднання в розумінні положень та приписів ст. 634 ЦК України.

Пунктом 1.5 Договору визначено, що врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії відповідно до правил ринку.

Сторонами Договору складено та підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.08.2019 на суму 418812,41 грн, в т.ч. ПДВ 69802,07 грн.

ПрАТ "НЕК "Укренерго" та ТОВ "Черкасиенергозбут" є платниками податку на додану вартість.

ТОВ "Черкасиенергозбут" складено зведені податкові накладні №427 від 19.08.2019 на суму 1594717,24 грн, в т.ч. ПДВ 265786,21 грн, та №427 від 31.08.2019 на суму 62363,90 грн, в т.ч. ПДВ 10393,98 грн. Складено розрахунок коригування №26 від 19.08.2019 до податкової накладної №427 від 19.08.2019, яким здійснено виправлення обсягу поставленої електричної енергії.

Відповідні податкові накладні зареєстровані через електронний ресурс в Єдиному реєстрі податкових накладних та містять відмітку "прийнято контрагентом". Ні ДПСУ, ні ПрАТ "НЕК "УкрЕнерго" протягом 2019-2025 років не заявили про неприйнятність чи нечинність поданих відповідачем (ТОВ) податкових накладних та коригуючих накладних до них.

Також сторонами Договору №0479-01024 складено та підписано Акт зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог від 30.09.2019 на суму 973709,24 грн, в т.ч. ПДВ 162284,87 грн.

Відповідачем ТОВ "Черкасиенергозбут" складено зведену податкову накладну №996 від 30.09.2019 на суму 3093550,34 грн, в т.ч. ПДВ 515591,72 грн.

Вказану податкову накладну зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак ця накладна містить відмітку "не прийнято контрагентом".

Згідно акту від 30.11.2019 сторонами Договору зазначено суми непогашеного зобов`язання станом на 30.11.2019 (за період з 01.10.2019 по 02.11.2019) та зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог на суму 934862,44 грн, в тому числі ПДВ 155810,41 грн.

Відповідну податкову накладну на суму заліку зустрічних однорідних вимог на суму 934862,44 грн, в т.ч. ПДВ 155810,41 грн - не було складено.

На підставі актів купівлі продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та інших платежів №ВН/19/10ж-0479 від 31.10.2019, №ВН/19/11л-0479 від 30.11.2019 ТОВ "Черкасиенергозбут" у грудні 2019 року складено податкову накладну від 31.12.2019 № 1996 на загальну суму 8125588,06 грн, в т.ч. ПДВ - 1354264,68 грн.

У подальшому було оформлено акти коригування (врегулювання) №ВР/19/07к-0479/1 від 31.12.2019 до акту купівлі продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 19.08.2019 №ВН/19/08л-0479 згідно з Договором від 24.05.2019 №0479-01024 та №ВР/19/07к-0479 від 31.12.2019 до акту купівлі продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.07.2019 №19/07-156 згідно з Договором від 24.05.2019 №0479-01024. Згідно вищезазначених актів коригування (врегулювання) за липень 2019 року ОСП поставка товарів (електроенергії на ринку небалансів) відкоригована на зменшення постачання на суму 617196,51 грн, та на збільшення постачання 2025186,78 грн, при цьому поставка СВБ за відповідні періоди збільшена на суму 512106,99 грн та 79975,16 грн.

Позивач ПрАТ "НЕК "Укренерго" склав розрахунки коригування до податкових накладних на загальну суму зобов`язань: №485 від 31.12.2019 до податкової накладної №1664 від 31.08.2019 на суму 2025186,78 грн та №733 від 31.12.2019 до податкової накладної №1798 від 31.07.2019.

Відповідач ТОВ "Черкасиенергозбут" також склав розрахунки коригування: №38 від 31.12.2019 та №39 від 31.12.2019.

Згідно актів купівлі-продажу від 30.11.2019 №ВН/19/11л-0479 та від 31.12.2019 №ВН/19/12-0479 ТОВ "Черкасиенергозбут" у січні 2020 року складено податкову накладну від 31.01.2020 №1997 на загальну суму 3198219,83 грн (в т.ч. ПДВ 533036,64 грн).

31.01.2020 між НЕК "Укренерго" та ТОВ "Черкасиенергозбут" було підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 655 557,60 грн (в т.ч. ПДВ 109259,60 грн) згідно акту купівлі-продажу від 31.01.2020 №ВН/20/010479, від 30.11.2019 №ВН/19/11л-0479 та від 31.12.2019 №ВН/19/12-0479. На підставі даного акту відповідачем ТОВ "Черкасиенергозбут" складено податкову накладну від 31.01.2020 №1996 на суму 655557,32 грн.

Позивачем НЕК "Укренерго" складено розрахунки коригування до податкових накладних: №1342 від 24.01.2020 до податкової накладної 31.08.2019/1664/104 на суму "-"203 768,45 грн (в т.ч. ПДВ "-"33 961,41 грн); №1343 від 24.01.2020 до податкової накладної від 30.09.2019/1063/104 на суму "-"1 844 318,47 грн (в т.ч. ПДВ "-"307 386,41 грн) (доставлено до контрагента для реєстрації 08.09.2022); №1344 від 24.01.2020 до податкової накладної від 31.10.2019/1240/104 на суму "-"5 131 123,32 грн (в т.ч. ПДВ "-" 855 187,22 грн) (доставлено до контрагента для реєстрації 09.09.2022). При цьому розрахунки коригування не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідачем ТОВ "Черкасиенергозбут" до відповідних актів коригування (врегулювання) були складені розрахунки коригування: №27 від 24.01.2020 до податкової накладної від 31.08.2019/427/104 на суму 267054,16 грн (в т.ч. ПДВ 44509,03 грн) (зареєстровано контрагентом в ЄРПН), №29 від 24.01.2020 до податкової накладної від 31.10.2019/1998/104 на суму 2735231,09 грн (в т.ч. ПДВ 455 871,85 грн) (зареєстровано контрагентом в ЄРПН), №28 від 24.01.2020 до податкової накладної від 30.09.2019/996/104 на суму «-« 523 432,07 грн (в т.ч. ПДВ «-« 87 238,68 грн) (відхилено).

Згідно актів купівлі-продажу №ВН/19/12-0479 від 31.12.2019; №ВН/20/01-0479 від 31.01.2020 відповідачем ТОВ "Черкасиенергозбут" складено податкову накладну від 29.02.2020 №1995 на загальну суму 11573014,83 грн.

29.02.2020 між НЕК "Укренерго" та ТОВ "Черкасиенергозбут" було підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1218666,31 грн (в т.ч. ПДВ 203111,05 грн) згідно акту купівлі-продажу №ВН/19/12-0479 від 31.12.2019; №ВН/20/01-0479 від 31.01.2020 та №ВН/20/02-0479 від 29.02.2020. На підставі зазначеного акту відповідачем ТОВ "Черкасиенергозбут" складено податкову накладну від 29.02.2020 №1994 на суму 1 218 666,13 грн (в т.ч. ПДВ 203111,02 грн).

31.03.2020 між НЕК "Укренерго" та ТОВ "Черкасиенергозбут" було підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 490 607,63 грн (в т.ч. ПДВ 81767,94 грн) згідно акту купівлі-продажу від №ВН/20/01-0479 від 31.01.2020 та №ВН/20/02-0479 від 29.02.2020. На підставі даного акту відповідачем ТОВ "Черкасиенергозбут" складено податкову накладну від 31.03.2020 №994 на суму 490 607,81 грн (в т.ч. ПДВ 81767,97 грн).

10.08.2020 було підписано акт коригування (врегулювання) №ВР20/010479 до акту купівлі продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.01.2020 №ВН20/01-0479, яким скоригована кількість та ціна поставки товару за січень 2020 року, відповідно ТОВ "Черкасиенергозбут" складено розрахунок коригування від 10.08.2020 №29 до податкової накладної від 31.03.2020 №994.

НЕК "Укренерго" складено та надіслано (12.12.2022) Товариству "Черкасиенергозбут" для подальшої реєстрації в ЄРПН розрахунок коригування: від 20.03.2020 №1422 на суму -433 561,28 грн (в т. ч. ПДВ -72260,21 грн).

За твердженням позивача ухилення відповідача від виконання свого обов`язку відкоригувати та зареєструвати податкові накладні для оформлення податкового кредиту контрагентом стали підставою звернення позивача в господарський суд Черкаської області з позовом за захистом порушеного права та стягнення спричинених збитків в сумі неотриманого податкового кредиту 7784098, 92 грн.

Відповідач заперечив спричинення збитків позивачеві та просить в позові відмовити з мотивів безпідставності, недоведеності та необґрунтованості вимоги, відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками.

Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням режиму воєнного стану та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).

Позивач та відповідач на момент вчинення спірних господарських операцій є самостійними юридичними особами, з присвоєнням ідентифікаційного коду та внесенням даних в ЄДРПОУ, суб`єктами господарювання на ринку послуг України.

Місце проведення господарської діяльності сторін станом на 2025 рік відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких особа звернулась в суд.

Право на судовий захист в Україні гарантується статтею 55 Конституції України як норма прямої дії. Воно включає право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування та посадових осіб. Реалізація цього права забезпечується через звернення до суду, професійну правову допомогу (стаття 59 Конституції), а також право на апеляційне та, у визначених законом випадках, касаційне оскарження рішень.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України:

1. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

2. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

3. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Предмет спору визначений позивачем як стягнення збитків в розмірі неотриманого податкового кредиту внаслідок не оформлення податкових накладних Товариством "Черкасиенергозбут" на вчинені між сторонами господарські операції, що виражаються в грошовому виді.

В обґрунтування вимоги позивач посилається на Висновок Експерта від 18.07.2025 №18-07/25 за результатами проведення судово-економічної експертизи (том 3 а.с. 8-71) про завдані збитки позивачеві в розмірі 7784098,91 грн, спричинені порушенням порядку складання податкових накладних, зокрема: 6515303,67 грн - незадекларованого податкового кредиту, 1268795,25 грн - незадекларованого зменшення податкових зобов`язань.

За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною першої статті 225 ГК України (чинний на момент спірних відносин) до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Для покупця належним способом захисту порушеного права може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (постанова ВП ВС від 05.06.2019 у справі №908/1568/18).

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, підлягає встановленню факт наявності чи відсутності усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювана - є причиною, а збитки - є наслідком такої протиправної поведінки.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21 та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22.

Відповідно до підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/ послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У пункті 198.6 статті 198 ПК України в редакції, що була чинною до 31.12.2021 було передбачено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/ розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

З 01.01.2022 змінено строки включення до податкового кредиту зареєстрованих податкових накладних з 1095 днів до 365 днів Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» від 30.11.2021 №1914-IX (чинний з 01.01.2022) (далі - Закон № 1914-IX).

Так, у пункті 198.6 статті 198 ПК України у редакції чинній з 01.01.2022 передбачено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Окрім того, Законом №1914-IX підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено п.80 наступного змісту: суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та які до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» протягом 1095 календарних днів з дати їх складення не були включені до податкового кредиту, включаються до податкового кредиту протягом 365 календарних днів з дати набрання чинності зазначеним Законом, але не пізніше 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, отже з огляду на положення статті 201 ПК України саме на відповідача покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.

За висновком, наведеним у пункті 10.2. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №925/556/21, права покупця у випадку порушення продавцем свого обов`язку щодо належної реєстрації податкових накладних зводяться лише до можливості подання скарги, проте ініціювати проведення податкової перевірки контролюючим органом покупець не може.

Суд при вирішенні спору зазначає, що загалом чинне процесуальне законодавство не містить вимог щодо певних засобів доказування, якими можуть підтверджуватися обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних. Крім того, право позивача надавати докази щодо таких обставин (фактів) не може бути обмежене діями чи бездіяльністю контролюючого органу щодо проведення чи не проведення ним відповідної перевірки. Разом із цим висновок щодо порушення норм податкового законодавства, допущених при реєстрації податкових накладних чи розрахунків коригування, чи висновок про відсутність такого порушення є саме правовим висновком, а не фактом порушення (п.7.21 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22).

З наведеного вище суд дійшов висновку, що у контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, - не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства (п. 7.22 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22).

Податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є триваючим порушенням, початком якого є наступний день за останнім (граничним) днем реєстрації податкової накладної, а припиняється таке порушення в день фактичної реєстрації податкової накладної (постанова Верховного Суду від 12.04.2024 в адміністративній справі №620/9720/23).

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22 дійшов висновків про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем. Хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (п. 7.23 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22).

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22 звернув увагу, що хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але у разі визначення такого обов`язку у господарському договорі такий обов`язок стає також господарсько-договірним зобов`язанням перед позивачем, і саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.

В частині того, що у продавця товару/послуг може виникнути саме господарсько-договірне зобов`язання зареєструвати податкову накладну перед покупцем товару/послуг. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22 врахував правові висновки, які містяться у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17 про те, що факт порушення саме господарського зобов`язання з реєстрації податкової накладної було встановлено господарським договором між сторонами.

Судом встановлено, що у даній справі у Договорі сторони не визначили обов`язок Відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) як господарсько-договірне зобов`язання перед Позивачем, тому доведення останнім факту заподіяння збитків здійснюється саме у публічно-правових відносинах за нормами ПК України.

Щодо твердження відповідача, що належним та допустимим доказом вчинення ним податкового правопорушення, яким завдано Позивачу збитків є виключно матеріали податкової перевірки (акт або рішення) відповідного контролюючого органу.

Дійсно, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у п. 5.17 постанови від 07.06.2023 у справі №916/334/22 дійшов висновку, що факт вчинення податкового правопорушення у справі про стягнення збитків з платника податків, зокрема за обставин, коли цей платник податків (відповідач, продавець товарів) вніс коригування кількісних і вартісних показників відповідної податкової накладної, може бути підтверджений лише чинними матеріалами податкової перевірки (актом або рішенням) відповідного контролюючого органу, наділеного повноваженнями здійснювати перевірку дотримання податкового законодавства, а подані у справу до позову докази, які підтверджують виконання господарських операцій, докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.

Однак Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.12.2023 у справі №926/3347/22 виклав правову позицію про те, що відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Аналогічну норму містять положення частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.04.2021 у справі №910/11131/19 вказав,що господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у використанні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що з метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зробила висновок, що остання висловлює правові позиції у певних справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ та фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами в певних суспільних правовідносинах.

З врахуванням викладеного, при вирішенні цього спору суд враховує саме правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.12.2023 у справі №926/3347/22 щодо засобів доказування факту заподіяння збитків кредитору внаслідок допущеного боржником податкового правопорушення і у числі таких матеріали податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу не мають переваги над іншими доказами.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у cправі №906/41/24 зазначено: «Водночас колегія суддів зазначає, що помилка в реквізитах податкової накладної не є нездоланною перешкодою для одержання покупцем податкового кредиту. Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22, на неврахування якого апеляційним господарським судом обґрунтовано посилається скаржник. Так, статтею 192 Податкового кодексу України встановлено порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту. Зокрема, відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України розрахунок коригування, складений постачальником товарів / послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником (продавцем) товарів / послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів / послуг. Отже, за умови розумної і добросовісної поведінки покупця і продавця помилка в реквізитах податкової накладної може і має бути виправлена. Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22, на який посилається скаржник у касаційній скарзі та який не врахований апеляційним господарським судом під час ухвалення оскаржуваної постанови».

Обставини (факти), що стосуються реєстрації податкових накладних, можуть підтверджуватися не тільки матеріалами відповідної перевірки контролюючим органом, а й, зокрема, податковими накладними, розрахунками коригування тощо; господарський суд має повноваження самостійно надавати оцінку правомірності чи неправомірності дій чи бездіяльності відповідача, зокрема стосовно відповідності його дій чи бездіяльності при виконанні зобов`язання податковому законодавству України, якщо це необхідно для вирішення спору (п. 7.24 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22).

Об`єднана палата звертає увагу, що помилка в реквізитах податкової накладної не є нездоланною перешкодою для одержання покупцем податкового кредиту, оскільки за умови розумної і добросовісної поведінки покупця і продавця помилка в реквізитах податкової накладної може і має бути виправлена. Якщо покупець не включив до податкового кредиту відповідну суму ПДВ на підставі зареєстрованої податкової накладної продавця через помилки в ній, які є перешкодою для такого включення, то покупець, проявляючи розумну дбайливість та враховуючи інтереси, зокрема, іншої сторони, має своєчасно повідомити про помилку продавця. Останній, своєю чергою, дізнавшись про допущену помилку, має невідкладно скласти і зареєструвати розрахунок коригування до податкової накладної, не пов`язаний із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг (п.п. 7.29 та 7.32 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22).

Якщо ж покупець не включив до податкового кредиту відповідну суму ПДВ на підставі зареєстрованої податкової накладної продавця через помилки в ній, які є перешкодою для такого включення, і не повідомив своєчасно про помилку продавця, внаслідок чого покупець втратив право на податковий кредит, то слід вважати, що він зазнав збитків внаслідок власної бездіяльності, а тому такі збитки не можуть бути стягнуті з продавця (п. 7.35 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №926/3347/22).

Суд враховує обов`язок сторони щодо доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ураховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на Позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача - є причиною, а збитки, які завдано особі, - є наслідком такої протиправної поведінки. Натомість Відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків Позивачу.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником (п. 8.49.6 постанови ВПВС від 01.03.2023 у справі № 925/556/21).

Відсутність або ж недоведеність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків).

Судом під час дослідження матеріалів справи встановлено:

Податкова накладна від 19.08.2019 №427 на суму 1 594 717,24 грн була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений термін та має відмітку "Прийнято контрагентом" з боку позивача і позивач не звертався до ТОВ "Черкасиенергозбут" про подання уточнюючого або коригуючого розрахунку до податкової накладної від 19.08.2019 №427 на суму 1 594 717,24 грн.

Податкова накладна №996 від 30.09.2019 була зареєстрована в ЄРПН у встановлений строк і протягом 1095 днів після дати її реєстрації жодних зауважень з боку ПрАТ "НЕК "Укренерго" не надходило, і лише 27.12.2022, тобто після спливу трирічного строку, встановленого Кодексом №2755 для внесення змін (подання уточнюючого або коригуючого розрахунку до такої податкової накладної), ПрАТ "НЕК "Укренерго" було відхилено податкову накладну №996 від 30.09.2019.

ТОВ "Черкасиенергозбут" було виписано дві податкові накладні: №1995 на суму 2?161?891,12 грн та №1996 на суму 4?473?741,85 грн. У зв`язку з виявленою різницею (загальна сума виписаних податкових накладних перевищувала фактичну суму оплати та взаємозаліку на 1?227? 028,58 грн), 29.01.2020 ТОВ "Черкасиенергозбут" було виписано розрахунок коригування №?3 на зменшення податкової накладної №1995 від 30.11.2019 на суму 1?227?028,58 грн, проте даний розрахунок коригування був відхилений контрагентом та не зареєстрований в ЄРПН, внаслідок чого надлишково нараховане податкове зобов`язання не було скориговано.

Судом враховано, що податкова накладна від 31.12.2019 №1996 на суму 8 125 588,06 грн, податкова накладна від 31.01.2020 №1997 на суму 3 198 219,83 грн та податкова накладна від 29.02.2020 №1995 на суму 11 573 014,83 грн не містила коду ознаки "4" у полі "Зведена податкова накладна", проте такі накладні були прийняті контрагентом.

Окрім того, посилання Позивача на індивідуальну податкову консультацію ДПС від 23.10.2021 №4040/ІПК/99-00-21-03-02-06 є неспроможним та не враховується судом при прийнятті рішення, оскільки відповідно до пункту 52.2 статті 52 Кодексу №2755 встановлено, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію, а судом встановлено, що вказана індивідуальна податкова консультація не надавалась ТОВ "Черкасиенергозбут".

Розрахунки коригування №38 та №39 від 31.12.2019 не були офіційно відхилені ПрАТ "НЕК "Укренерго" у строки, необхідні для своєчасного коригування або виправлення можливих помилок.

Щодо не реєстрації складених ПрАТ "НЕК "Укренерго" розрахунків коригування з від`ємним значенням №1342 від 24.01.2020 до податкової накладної 31.08.2019/1664/104, №1343 від 24.01.2020 до податкової накладної від 30.09.2019/1063/104 та №1344 від 24.01.2020 до податкової накладної від 31.10.2019/1240/104, судом встановлено, що ТОВ "Черкасиенергозбут" надсилались листи (№3829 від 24.11.2021 та №295 від 31.01.2022) з проханням надати розрахунки коригування до податкових накладних з метою їх реєстрації, проте позивачем не надано доказів, що підтверджували б реагування на такі листи, і як наслідок слід вважати, що позивач зазнав збитків внаслідок власної бездіяльності.

Розрахунки коригування з від`ємним значенням №1342 від 24.01.2020 до податкової накладної 31.08.2019/1664/104, №1343 від 24.01.2020 до податкової накладної 30.09.2019/1063/104 та №1344 від 24.01.2020 до податкової накладної 31.10.2019/1240/104 були надіслані на реєстрацію лише у вересні 2022 року, що підтверджується квитанціями про їх отримання ТОВ "Черкасиенергозбут".

Розрахунки коригування від 24.01.2020 №27 на 267 054, 16 грн, №28 на суму 523 432,07 грн та №29 на 2 735 231,09 грн, що оформлено ТОВ "Черкасиенергозбут", були подані на реєстрацію у встановлені ПК України строки і доказів звернення Позивача до Відповідача із зауваженнями/претензіями з приводу невідповідності даних, зазначених у таких розрахунках коригування ПрАТ "НЕК "Укренерго" у встановлені податковим законодавством строки не надано. Розрахунок коригування від 24.01.2020 №28 не був відхилений (наявний статус "доставлено контрагенту" - чинний).

Розрахунки коригування №66 та №67 від 14.05.2020, складені на суму доплати, не були відхилені ПрАТ "НЕК "Укренерго", а податкові накладні №1996 від 31.12.2019 та №1997 від 31.01.2020, до яких складені вказані розрахунки коригування, - мають статус "прийнято контрагентом" в ЄРПН.

Враховуючи встановлені обставини, суд приймає до уваги наступне.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у п.5.26 постанови від 13.03.2019 у справі №916/3445/17 та у п. 5.16 постанови від 12.06.2019 у справі №916/542/18 сформульовано правовий висновок про те, що під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Предметом спору у цій справі є кошти в загальній сумі 7 784 098,92 грн, визначені Позивачем за правовою природою як грошові збитки, завдані не виконанням Відповідачем податкового обов`язку зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування, що позбавляє Позивача можливості включити їх до складу податкового кредиту та відповідно користатися правом на зменшення податкового зобов`язання на вказану суму. При цьому, Позивач вважає такі збитки реальними.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація особі майнових втрат, заподіяних правопорушенням іншої особи. Цій меті слугує, насамперед, відшкодування збитків (див. постанову від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 06.09.2023 у справі №910/18489/20).

Натомість ПрАТ "НЕК "Укренерго" самостійно оцінив правомірність дій Відповідача при реєстрації податкових накладних (не повідомивши контрагента про необхідність внесення виправлень) і на власний ризик ухвалив рішення про не включення вказаної суми ПДВ до складу податкового кредиту. Заявляючи вимогу про стягнення збитків, які становлять суму ПДВ, що може бути включена до складу податкового кредиту, поза межами фіскального контролю та обліку, Позивач намагається фактично отримати ці кошти (можливу суму податкового кредиту, на яку він має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду) не в порядку, встановленому Податковим кодексом України, а безпосередньо в порядку стягнення цієї суми як збитків з Відповідача через рішення суду як примус від імені держави, що є неприпустимим та містить ознаки зловживання правом п.6 ст.13 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.

Судом розглянуто та критично оцінено наданий позивачем висновок експерта від 18.07.2025 №18-07/25 (том 3 а.с.8) та встановлено, що на вирішення експертизи було поставлено чотири питання: чи відповідають дані обов`язкових реквізитів в податкових накладних, складених ТОВ "Черкасиенергозбут" за період серпень 2019 року травень 2020 року первинним документам з урахуванням застосування касового методу для господарських операцій згідно абзацу 1 п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України; чи документально підтверджується зобов`язання ТОВ "Черкасиенергозбут" в частині реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, складених НЕК "Укренерго" в єдиному реєстрі податкових накладних, терміни для складання та реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних; чи підтверджується сума ПДВ за податковими накладними, розрахунками коригування до податкових накладних, складених ТОВ "Черкасиенергозбут" на яке мало право НЕК "Укренерго" згідно вимог ПК України при відображенні у складі податкового кредиту та у якій сумі; в якій сумі підтверджуються збитки НЕК "Укренерго" внаслідок невідображення суми ПДВ у складі податкового кредиту в податковій декларації НЕК "Укренерго" по податкових накладних та розрахунках коригування до податкових накладних, складених ТОВ "Черкасиенергозбут", що зазначені в питанні 1 та не відображення зменшення податкових зобов`язань за розрахунками коригування, складеними до податкових накладних НЕК "Укренерго", що зазначені у питанні 2, які не зареєстровані в єдиному державному реєстрі податкових накладних, внаслідок дій/бездіяльності ТОВ "Черкасиенергозбут", які не призвели до виправлення помилок в зазначених податкових накладних чи розрахунках коригування до податкових накладних.

Разом з тим, вказаний висновок експерта від 18.07.2025 № 18-07/25 не доводить протиправної поведінки заподіювача збитків у контексті обов`язку контрагента (позивача у даній справі) діяти добросовісно, а сам висновок експерта не є самостійним доказом заздалегідь встановленої сили для суду. Суд не враховує висновок експерта як доказ западання збитків позивачеві, оскільки цей висновок експерта може бути розцінений виключно як думка вузькопрофільного спеціаліста і не може підміняти результати перевірки податковим органом дотримання позивачем податкового законодавства у спірних господарських відносинах.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам за внутрішнім переконанням в сукупності, в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі зібраних у справі доказів та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що всупереч визначеним у пункті 6 статті 3 Цивільного кодексу України принципам справедливості, добросовісності та розумності, у статті 13 Цивільного кодексу України про заборону зловживання правом, ПрАТ "НЕК "Укренерго" не зверталося до ТОВ "Черкасиенергозбут" та не повідомляло про виявлені помилки у податкових накладних, внаслідок чого ТОВ "Черкасиенергозбут" не могло у встановлені Кодексом №2755 строки усунути відповідні помилки та скласти і зареєструвати відповідний розрахунок коригування до податкової накладної, у зв`язку з чим суд при розгляді спору дійшов висновку, що Позивач (УкрЕнерго) зазнав збитків внаслідок власної бездіяльності, а тому такі збитки не можуть бути стягнуті з Відповідача (Черкасиенергозбут).

Перевіривши докази у справі, суд вважає позовні вимоги ПрАТ "УкрЕнерго" такими, що не підлягають до задоволення, оскільки відсутнє порушене право Позивача у спірних правовідносинах саме Відповідачем. В задоволенні позову належить відмовити повністю. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що відсутність порушення прав та інтересів позивача відповідачем є самостійною підставою для відмови в позові (п.61 постанови ВПВС від 17.08.2022 у справі №910/10006/19, п.7.13 постанови ВПВС від 03.11.2020 у справі №916/3146/17, п.8.9 постанови ВПВС від 08.10.2019 у справі №916/2084/17).

При вирішенні даного спору суд застосовує принцип вірогідності доказів, поданих учасниками, відповідно до приписів ст. 79 ГПК України.

Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст.9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України суд має здійснити розподіл понесених сторонами судових витрат. З огляду на відмову в задоволенні позову понесені витрати покладаються повністю на Позивача та не стягуються.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.25,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут", м.Черкаси, вул.Благовісна, 166,

про стягнення збитків в розмірі 7 784 098,92 грн - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 08.12.2025

Суддя Г.М.Скиба