ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2162/24
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Діброви Г.І.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Полінецька В.С.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: не з`явився;

від відповідача-4: не з`явися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області

від 19 березня 2025 року (повний текст складено 31.03.2025)

у справі № 916/2162/24

за позовом Публічного акціонерного товариства МТБ Банк

до відповідачів: 1. Приватного підприємства Фенікс і Ко;

2. ОСОБА_1 ;

3. Товариства з обмеженою відповідальністю Екотехпрогрес;

4. Приватного підприємства Легіон Агро

про солідарне стягнення у розмірі 3 411 609,70 грн, -

суддя суду першої інстанції: Петренко Н.Д.,

місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 03.12.2025, відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частину постанови без її проголошення.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 Публічне акціонерне товариство (ПАТ) "МТБ Банк" (далі також - позивач, БАНК) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до: Приватного підприємства (ПП) Фенікс і Ко (далі також відповідач-1, Боржник), ОСОБА_1 (далі також відповідач-2, ОСОБА_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Екотехпрогрес (далі також відповідач-3) та Приватного підприємства (ПП) Легіон Агро (далі також відповідач-4) про солідарне стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн основний борг, 379 406,19 грн заборгованість за процентами, 33 000,00 грн заборгованість за комісією.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ПП Фенікс і Ко як позичальником прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором №К08561/2021 від 28.04.2021 в частині своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати відсотків і комісії.

Ураховуючи те, що в забезпечення виконання зобов`язання кредитного договору були укладені з боку поручителів: ОСОБА_1 , ТОВ Екотехпрогрес, ПП Легіон Агро та ПАТ МТБ Банк договори поруки №К08561/2021/S-1 від 28.04.2021, №К08561/2021/S-2 від 28.04.2021, №К08561/2021/S-3 від 28.04.2021, БАНК просить стягнути грошові кошти солідарно з відповідачів, оскільки поручителями також не виконані відповідні зобов`язання за вказаними договорами.

В процесі розгляду даної справи Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 було скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.06.2024 у справі №916/2162/24 про відмову у задоволенні заяви ПАТ «МТБ Банк про забезпечення позову у даній справі та вжити заходи забезпечення шляхом:

- накладення арешту на: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 47.9, житловою площею (кв.м): 29.6, Опис: квартира з 2-х житлових кімнат на 2 поверсі А-5. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080. Власником є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 32,7, житловою площею (кв.м): 16,5. Технічний опис майна: 1 кімнатна. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14991782. Власником є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження та інше) за вищезазначеними об`єктами нерухомого майна.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.10.2024 у справі №916/2162/24, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2025, частково задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у даній справі. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 у справі №916/2162/24 в частині вжитих заходів стосовно квартири АДРЕСА_2 . В іншій частині вимог заяви відповідача-2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/2162/24 (суддя Петренко Н.Д.) позовні вимоги ПАТ МТБ Банк задоволено в повному обсязі. Також стягнуто з відповідачів на користь ПАТ "МТБ Банк" по 13 646,44 грн. витрат зі сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Мотивуючи задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із встановлення наступних фактів:

- підтвердження наявними у матеріалах справи доказів надання БАНКОМ відповідачу-1 окремими траншами кредитних коштів у загальному розмірі 5 994 870,79 грн;

- несплата відповідачем-1 кредитних коштів, відсотків та комісії за користування наданим кредитом в обумовлені договором строки, відповідно графіку погашення кредиту, що мало наслідком виникнення кредитної заборгованості у визначених БАНКОМ сумах;

- укладенням ОСОБА_1 , ТОВ Екотехпрогрес та ПП Легіон Агро з БАНКОМ договорів поруки задля забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №К08561/2021 від 28.04.2021, із зазначенням, що у разі порушення боржником зобов`язань, передбачених кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. За цим договором поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника по всіх наданих боржнику траншах за кредитом;

- невиконанням у добровільному порядку поручителями своїх зобов`язань перед БАНКОМ.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/2162/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим за умов неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення приписів процесуального права.

Узагальнені доводи апелянта полягають у наступному:

- прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором виникло внаслідок настання форс-мажорних обставин, які підтверджуються листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Зокрема, апелянт вказує, що фактичне знаходження та виробничі потужності боржника - ПП Фенікс і Ко перебувають на території населених пунктів Каховського району Херсонської області, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації з 24.02.2022 і по даний час, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якого, починаючи з 24.02.2022 Каховська міська територіальна громада та Новокаховська міська територіальна громада знаходяться в тимчасовій окупації. У зв`язку з цим та з урахуванням вимог ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», господарська діяльність відповідача-1, яка полягає у вирощуванні та продажу сільськогосподарської продукції, стала неможливою. Відповідно, виконання зобов`язань за кредитним договором стало неможливим, через неможливість здійснення своєї господарської діяльності згідно з норм чинного законодавства України та у зв`язку з припиненням діяльності підприємства на окупованій території. У зв`язку з цим, на переконання апелянта, боржник підлягає звільненню від виконання зобов`язання внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин (форс-мажор);

- суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. 614 Цивільного кодексу України, а звернення БАНКУ до суду з позовом про дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором є передчасним, оскільки вина позичальника, всі активи якого залишились на тимчасово окупованій території, у несвоєчасному виконання зобов`язань відсутня, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог;

- БАНКОМ не надано обґрунтованого розрахунку суми боргу, оскільки з останнього не вбачається належної суми боргу позичальника за тілом кредиту, процентами та комісією і якими математичними розрахунками вона визначена. Проте, суд на вказане не звернув увагу та не перевірив під час розгляду справи обґрунтованість ціни позову;

- позовні вимоги до поручителів є передчасними. Так, посилаючись, зокрема, на положення статей 3, 15, 16 та 530 Цивільного кодексу України, а також п. 2.1 договорів поруки, апелянт зазначає, що поручитель повинен виконати свої зобов`язання протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Кредитора, проте, у матеріалах відсутні письмові докази отримання поручителями письмових вимог БАНКУ щодо виконання всіх грошових зобов`язань за кредитним договором із вказаним у ній номером рахунку, на який необхідно перерахувати суму заборгованості відповідача-1 за кредитним договором. Відтак, обов`язок поручителів щодо виконання всіх грошових зобов`язань за кредитним договором ще не настав і виникне лише після отримання письмової вимоги Кредитора. Але, суд першої інстанції не надав правового обґрунтування вищевказаному положенню договорів поруки та не відмовив БАНКУ у задоволенні позовних вимог до поручителів, у зв`язку з їх передчасністю;

- поручителі у даній справі не домовлялись про спільну поруку; кожен з них надав солідарну поруку з позичальником, а не один з одним. Однак, позивач заявив позовні вимоги про солідарне стягнення позичальника та кожного поручителя спільно, що мало бути наслідком відмови у позовних вимогах, у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту порушеного права;

- судом першої інстанції порушено норми процесуального законодавства, оскільки ним не досліджено відсутність повноважень у ОСОБА_2 на підписання позовної заяви від імені БАНКУ, що було підставою для залишення останньої без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 господарського процесуального кодексу України. Так, з посиланням на приписи ч. 1 ст. 56 та ч. 1 ст. 58 господарського процесуального кодексу України, апелянт зауважує, що до позовної заяви додана копія довіреності від №70 від 07.02.2024, видана ПАТ «МТБ Банк» на юридичну особу Адвокатське бюро «Олександра Мовчана», проте, Адвокатське бюро як юридична особа може бути стороною у договорі, але, представництво в суді здійснює саме адвокат фізична особа, що має відповідне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Отже, довіреність видається на адвоката, а не на адвокатське бюро.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 по справі №916/2162/24 та призначено її розгляд на 11.06.2025 об 11:30 год. Також вказаною ухвалою встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів.

26.05.2025 від ПАТ "МТБ Банк" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами останньої, вважає її безпідставної та, наводячи свою правову позицію щодо доводів відповідача-2, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Разом з відзивом на апеляційну скаргу БАНК заявляє клопотання про поновлення процесуального строку на його подання, з посиланням на те, що єдиний представник ПАТ "МТБ Банк" - адвокат Мовчан О.С. - в період з 30.04.2025 по 21.05.2025 знаходився на лікуванні, у зв`язку з чим, не мав можливості подати відзив своєчасно.

Дослідивши вказане клопотання, апеляційна колегія задовольняє клопотання представника про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та долучає відзив до матеріалів справи.

У даному відзиві позивач, поміж іншого, зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку, і саме таку правову позицію застосовує Верховний Суд у постановах: від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21. Водночас, лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами ( обставинами непереборної сили), адресований необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що більша частина боргового зобов`язання виникли задовго до настання форс-мажору і відповідачі не повідомляли БАНКУ про настання фор-мажорних обставин.

Щодо незгоди апелянта із наданим БАНКОМ розрахунком заборгованості, то позивач вказує, що відповідний розрахунок, який містить відомості про дату, суму траншу, погашення тіла, відповідно до графіку договору та фактичного погашення (розділ 1), нарахування та погашення відсотків за ставкою 16,5 (розділ 2), розрахунок боргу за комісією (розділ 3), підтверджується виписками по кредитному договору.

Доказів про відсутність заборгованості по кредиту, або свій контрольний розрахунок, відповідачами не надавався, а відтак доводи про необґрунтованість кредитної заборгованості не відповідають дійсності.

Разом з тим, з огляду на солідарний обов`язок перед Кредитором кожного з поручителів Боржника за основним зобов`язанням, Кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо. У даному випадку БАНК заявив однакову вимогу до кожного з відповідачів про стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно.

Стосовно посилання апелянта про відсутність підстав у адвоката Мовчана О.С. представляти інтереси ПАТ «МТБ Банк», то позивач наголосив на тому, що у даному випадку стороною договору про надання правничої допомоги, який укладений укладено у відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є Адвокатське бюро, яке, в свою чергу, є юридичною особою, створеною одним адвокатом.

Ухвалою суду від 09.06.2025 задоволено клопотання представника відповідача 2 ( ОСОБА_1 адвоката Уланівського Сергія Євгенійовича про надання останньому можливості брати участь у розгляді даної справи поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon. Вирішено здійснювати розгляд справи №916/2162/24 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2025 задоволено заяву представника ПАТ "МТБ Банк" про відкладення розгляду справи №916/2162/24 на іншу дату, відкладено розгляд даної справи на 26.06.2025 об 11:45 год. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи відбудеться в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.06.2025 задоволено клопотання представника ПАТ «МТБ Банк» - Мовчана Олександра Сергійовича про надання йому можливості брати участь у розгляді даної справи поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.06.2025, у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відкладено розгляд справи №916/2162/24 на 08.10.2025 об 11:30 год; продовжено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/2162/24 на розумний строк та повідомлено учасників справи, що розгляд справи відбудеться в режимі відеоконференції.

У зв`язку із перебуванням судді-члена колегії Принцевської Н.М. з 09.09.2025 по 10.10.2025 у відпустці, судове засідання, призначене на 08.10.2025 у справі №916/2162/24 не відбулось, про що складено відповідну довідку судового засідання.

Ухвалою суду від 13.10.2025 повідомлено учасників справи №916/2162/24, що її розгляд відбудеться 29.10.2025 об 11:30 год. в режимі відеоконференції, за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon.

Проте, вказане судове засідання також не відбулось, оскільки суддя-член колегії Діброва Г.І. перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 03.11.2025 учасників справи повідомлено про призначення судового засідання у справі №916/2162/24 на 03.12.2025 об 11:45 год

03.12.2025 до початку судового засідання від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із хворобою останнього. Але, жодного доказу на підтвердження такого обґрунтування представником відповідача-2 до цього клопотання не долучено.

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Посилаючись на свою хворобу, представник апелянта будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надає; клопотання про участь у судовому засіданні поза межами суду не заявляє.

Крім цього, апеляційний суд констатує, що відповідач-2 був завчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи і, відповідно, мав достатньо часу забезпечити явку в судове засідання іншого представника (при цьому, не тільки адвоката, враховуючи можливість брати участь у судових засіданнях особисто - в порядку самопредставництва), оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб.

Також, судова колегія враховує те, що розгляд даної справи вже неодноразово переносився, у тому числі, за клопотанням ОСОБА_1 .

Судова колегія відзначає, що відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду справи не наведено жодних об`єктивних причин, які унеможливлюють розгляд справи за відсутності його представника, оскільки представником відповідача не заявлено про необхідність надання додаткових доказів, клопотань або інших заяв, які він не мав можливості своєчасно подати суду, які могли б вплинути на встановлені судом першої інстанції обставини.

Водночас, судова колегія зауважує, що присутність сторони в судовому засіданні при апеляційному перегляді даної справи не визнавалась обов`язковою.

Таким чином, клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки повідомлені ним причини неявки судом поважними не визнаються.

В судове засідання 03.12.2025 жодний представник учасників судового процесу не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи та те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання; з огляду на те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства; участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін; явка учасників судового процесу ухвалами суду не визнана обов`язковою; матеріалів справи достатньо для її розгляду та прийняття рішення, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції за відсутністю представників сторін.

В судовому засіданні 03.12.2025, відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частину постанови без її проголошення.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З огляду на матеріали справи вбачається, що 28.04.2021 між Публічним акціонерним товариством МТБ Банк (кредитор) та Приватним підприємством Фенікс і Ко (позичальник) був укладений кредитний договір № К08561/2021 /т.1 а.с.136-144/.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору сторони погодили, що БАНК зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 3 000 000,00 грн (далі Кредит), а позичальник зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути БАНКУ кредит, сплатити за користування Кредитом 16,5% річних, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього Договору.

Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок) позичальника, що є невід`ємною частиною цього Договору.

За цим Договором позичальник має право багаторазово отримувати кошти за Кредитом і погашати заборгованість таким чином, щоб фактичний залишок заборгованості за кредитом не перевищував встановленого ліміту заборгованості.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Кредит надається позичальнику на поповнення обігових коштів.

За умовами п. 1.3 Договору, БАНК відкриває позичальнику кредитну лінію на строк з 18 квітня 2021 року по 27 квітня 2022 року включно. Погашення Кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, передбаченого п. 2.5. Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору, для надання та обслуговування Кредиту БАНК відкриває:

- позичковий рахунок №4300;

- рахунок по обліку процентів №4300;

- рахунок по обліку комісій №_______.

Для повернення Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, сплати встановлених цим Договором комісій, сплати пені та штрафів БАНК відкриває транзитний рахунок № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 .

Повернення позичальником наданого БАНКОМ Кредиту, сплата нарахованих БАНКОМ процентів за користування Кредитом, сплата встановлених цим Договором комісій, сплата штрафних санкцій, здійснюється позичальником виключно на транзитний рахунок, вказаний в п. 2.2. цього Договору.

Положеннями п. 2.3. Договору визначено, що видача Кредиту відбувається шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в національній валюті України (у гривні) № НОМЕР_4 / НОМЕР_5 у БАНКУ, або за погодженням з БАНКОМ, на інший рахунок, зазначений позичальником у повідомленні (заявці) на транш, яка подається відповідно до п. 1.1. даного Договору.

За умовами п. 2.4. Договору, не пізніше, ніж за три робочі дні позичальник повинен, зокрема, повідомити БАНК на паперовому носії або електронним повідомленням IFOBS про необхідну йому суму Кредиту.

Згідно з п. 2.5. Договору позичальник зобов`язується повернути БАНКУ Кредит, у відповідності до п.п. 1.3., 2.5.1. 2.5.4. Договору. У разі непогашення заборгованості за Кредитом у передбачені графіком терміни, така заборгованість вважається простроченою.

Так, за приписами п. 2.5.1. Договору, позичальник зобов`язується повністю повернути Кредит до дати, зазначеної в п. 1.3. Договору, при цьому, залишок заборгованості за кредитною лінією зменшується відповідно до наступного графіку: 30.07.2021 2 960 000,00 грн, 31.08.2021 - 2 920 000,00 грн, 30.09.2021 - 2 190 000,00 грн, 29.10.2021 - 1 460 000,00 грн, 30.11.2021 730 000,00 грн, 31.12.2021 0,00 грн, 03.01.2022 3 000 000,00 грн, 31.01.2022 3 000 000,00 грн, 28.02.2022 3 000 000,00 грн, 31.03.2022 3 000 000,00 грн, 27.04.2022 0,00 грн.

При цьому у п. 2.5.2. Договору сторони дійшли згоди, що за умови відсутності станом на 25.04.2022 порушень позичальником умов Договору, термін погашення Кредиту автоматично продовжується по 26.04.2023 включно. При цьому, залишок заборгованості за кредитною лінією зменшується відповідно до графіку, визначеного у п. 2.5.2. Договору.

Відповідно до п. 2.6. Договору, сплата нарахованих Банком процентів за користування Кредитом здійснюється позичальником на транзитний рахунок, зазначений у п. 2.2. цього Договору.

Нарахування БАНКОМ процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно, починаючи з дати виникнення факти заборгованості на позичковому рахунку, зазначеному у п. 2.2 цього Договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 (триста шістдесят) днів у році.

Проценти сплачуються позичальником щомісяця в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня місяця, що передує поточному, до передостаннього робочого дня поточного місяця включно. В день повного погашення Кредиту сплаті підлягають проценти, нараховані за період з останнього робочого дня попереднього місяця по попередній календарний день включно, який передує дню погашення Кредиту в останній робочий день поточного місяця, і в день фактичного повного погашення Кредиту. У випадку не сплати позичальником процентів у останній робочий день поточного місяця, вони вважаються простроченими у перший наступний за ним календарний дань поточного місяця. Після закінчення передбаченого цим Договором строку кредитування проценти, нараховані за період прострочення до фактичного погашення Кредиту, позичальник сплачує в тому ж розмірі, що визначений п.1.1. цього Договору та у тому ж порядку, який визначений цим пунктом, а у разі дострокового повного погашення заборгованості за цим Договором - в день фактичного погашення Кредиту.

У випадку надходження грошових коштів на погашення процентів у день, відмінний від дня, передбаченого цим пунктом для сплати процентів, вони направляються у повному обсязі на погашення заборгованості за основним боргом за Кредитом.

Пунктом 2.7 Договору передбачена сплата позичальником БАНКУ комісії:

а) за проведення розрахунків за поточним рахунком, пов`язаних з кредитуванням, в розмірі 1,0% від суми кредиту, передбаченої п. 1.1. цього Договору. Комісія без ПДВ. Комісія сплачується позичальником в день укладення цього Договору та надалі щорічно в строк до « 28» квітня кожного наступного року користування кредитними коштами, на транзитний рахунок, зазначений у п.2.2. цього Договору;

б) за зарахування коштів на поточний рахунок позичальника в розмірі 0,15% від суми кожного траншу. Комісія без ПДВ. Комісія сплачується позичальником на транзитний рахунок, зазначений в п. 2.2 цього Договору, в останній робочий день поточного місяця, в якому був отриманий транш, і в день фактичного повного погашення Кредиту;

в) за моніторинг Кредиту та забезпечення в розмірі 3 000,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 500,00 грн, що сплачується щорічно, починаючи з другого року від дати укладення цього Договору (в строк до 28.04.2022), та надалі в строк до 28 квітня кожного наступного року користування кредитними коштами, на транзитний рахунок, зазначений в п.2.2. цього Договору.

При несплаті комісійної винагороди у зазначені терміни та строки, вона вважається простроченою.

Відповідно до п. 2.9 Договору, при надходженні коштів у рахунок оплати зобов`язань позичальника за цим Договором погашення зобов`язань позичальника здійснюється у наступній черговості:

1) сума простроченої заборгованості:

1.1. прострочені проценти (у повному обсязі);

1.2. прострочені реструктуризовані проценти (у повному обсязі);

1.3. прострочені комісії (у повному обсязі);

1.4. прострочені реструктуризовані комісії;

1.5. прострочена заборгованість за основним боргом (в повному обсязі);

2) строкова заборгованість до сплати по графіку в поточному місяці:

2.1. строкова заборгованість за відсотками (щомісячний плати);

2.2. строкова заборгованість за реструктуризованими відсотками (щомісячний платіж);

2.3. строкова заборгованість за комісіями (щомісячний платіж);

2.4. строкова заборгованість за реструктуризованими комісіями (щомісячний платіж);

2.5. строкова (поточна) заборгованість за основним боргом (щомісячний платіж за графіком погашення);

3) сума неустойки;

4) поточна заборгованість за кредитним Договором.

Погашення заборгованості у межах кожної черги відбувається залежно від терміну/строку прострочення. В першу чергу погашаються прострочені платежі, у другу чергу - поточні платежі, третю чергу - сума неустойки, в четверту - часткове або повне погашення поточної заборґованості за кредитним поговором, якщо інше не встановлено цим Договором.

Черговість оплати може бути змінено за рішенням уповноваженого органу БАНКУ, про що БАНК, у строк до трьох робочих днів з дати прийняття відповідного рішення уповноваженим органом БАНКА, повідомляє позичальника листом, який направляється на адресу позичальника, що вказана у розділі Реквізити і підписи сторін даного Договору.

Зазначені платежі, за умови готівкових розрахунків, повинні бути здійснені позичальником протягом операційного часу БАНКУ (до 16 годин 30 хвилин). Платежі, прийняті БАНКОМ пізніше зазначеного часу, зараховуються в погашення заборгованості позичальника на наступний банківський день.

Приписами п. 3.2.4. Договору, передбачено, зокрема, право БАНКУ вимагати від позичальника дострокового повернення Кредиту у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим Договором або при порушенні інтересів БАНКУ за договорами, укладеними в забезпечення зобов`язань позичальника за цим Договором.

Виконання позичальником вимоги БАНКУ щодо дострокового повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути здійснено позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу БАНКУ.

Умовами п. 4.1. Договору передбачено, що виконання позичальником зобов`язань за Договором (повернення Кредиту, сплата процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених цим Договором) забезпечується:

- заставою транспортного засобу марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_7 , белого кольору, власником якого є ПП "Фенікс і Ко";

- заставою транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ S400, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 , чорного кольору, власником якого є ТОВ "Екотехпрогрес";

- заставою транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ GLE 350D, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10 , номер шасі НОМЕР_11 , червоного кольору, власником якого є ПП "Легіон Агро";

- порукою фізичної особи: ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_12 , виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області 25 червня 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 ;

- порукою юридичної особи: ТОВ "Екотехпрогрес", місцезнаходження якої: 74800, Херсонська обл., місто Каховка, вул. Велика Куликовська, будинок 110, ;

- порукою юридичної особи: ПП "Легіон Агро", місцезнаходження якої: 74800, Херсонська обл., місто Каховка, вул. Велика Куликовська, будинок 110, .

Пунктом 4.2 Договору визначено, що за виконання зобов`язань за цим Договором позичальник відповідає також всім належним йому майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Умовами п. 5.2.1. Договору сторони домовились, що з моменту настання будь-якої з наступних подій:

- пред`явлення БАНКОМ вимоги про дострокове повернення Кредиту на підставах, передбачених цим Договором або законом, та/або

- звернення БАНКУ з позовом про стягнення Кредиту (в тому числі і дострокове), на підставах, передбачених цим Договором або законом, у тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно; та/або

- закінчення строків/термінів кредитування, передбачених умовами кредитного Договору за умови наявності простроченої заборгованості за Кредитом, процентами за користування Кредитом, комісіями, передбаченими цим Договором,

вся заборгованість позичальника за Кредитом, процентами за користування Кредитом, комісіями, передбаченими цим Договором, вважається простроченою і позичальник зобов`язаний повернути таку заборгованість в повному розмірі та сплатити на користь БАНКУ платежі, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, які дорівнюють 16,5%.

В п. 5.2.3 Договору сторони визначили, що днем початку нарахування процентів, передбачених п. 5.2.1. Договору, є:

- закінчення строку кредитування - наступний календарний день після кінцевої дати строку кредитування визначеної кредитним Договором (п. 5.2.3.1);

- пред`явлення БАНКОМ вимоги про повернення Кредиту (в тому числі і дострокове) на підставах, передбачених цим Договором або законом, - дата зазначена в такому письмовому повідомленні БАНКУ (п. 5.2.3.2);

- звернення БАНКУ з позовом про стягнення кредиту (в тому числі і дострокове), на підставах, передбачених цим Договором або законом, у тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно - наступний календарний день за днем подання позову до суду (п. 5.2.3.3).

За умовами п. 5.2.4 Договору, при розрахунку розміру платежу позичальника на користь БАНКУ згідно п. 5.2.1. цього Договору використовується метод факт/факт, враховуючи день початку нарахування процентів, передбачених п. 5.2.1. Договору, та не враховуючи день, коли прострочена заборгованість позичальника щодо погашення суми Кредиту була повністю погашена.

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що останній набирає сили з моменту його підписання обома сторонами. При цьому сторони домовились, що підписи їх представників на Договорі мають бути скріплені печатками сторін. Кредитний Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, про що сторони укладають окрему відповідну угоду про виконання зобов`язань за кредитним Договором, що є невід`ємною частиною даного Договору. Не укладення вказаної угоди про виконання з вини позичальника, не вважається простроченням БАНКУ та не тягне за собою настання негативних правових наслідків для БАНКУ.

Вказаний Договір підписаний БАНКОМ та позичальником і скріплений печатками юридичних осіб.

Як свідчать матеріали даної справи, в забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором були укладені наступні правочини від 28.04.2021:

- договір поруки №K08561/2021/S-1, укладений між ПАТ МТБ Банк та ТОВ Екотехпрогрес (поручитель) (т. 1, а.с. 81-83);

- договір поруки №K08561/2021/S-2, укладений між ПАТ МТБ Банк та фізичною особою ОСОБА_1 (поручитель) (т. 1, а.с. 96-97);

- договір поруки №K08561/2021/S-3, укладений між ПАТ МТБ Банк та ПП Легіон Агро (поручитель) (т. 1, а.с. 98-100).

Відповідно до умов п. 1.1 вказаних Договорів поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником ПП Фенікс і Ко, та його правонаступниками (далі - Боржник) зобов`язань за Кредитним договором № К08561/2021 від 28.04.2021 із всіма додатковими угодами до нього в повному обсязі, в тому числі:

- по поверненню наданого Боржнику кредиту у вигляді поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 3 000 000,00 грн., терміном погашення по 27 квітня 2022 року включно, відповідно до умов Кредитного договору;

- по сплаті процентів за користування Кредитом у розмірі 16,5% річних, шо нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом (виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 (триста шістдесят) днів у році) та сплачуються щомісяця, у строки/терміни, в порядку та на умовах відповідно до Кредитного договору;

- по сплаті комісії за проведення розрахунків за поточним рахунком, пов`язаних з кредитуванням, в розмірі 1,0% від суми Кредиту, передбаченої п. 1.1. Кредитного договору, що сплачується в день укладення Кредитного договору та надалі щорічно в строк до « 28» квітня кожного наступного року користування кредитними коштами;

- по сплаті комісії за зарахування коштів на поточний рахунок боржника в розмірі 0,15% від суми кожного траншу, що сплачується в останній робочий день поточного місяця, в якому був отриманий транш, і в день фактичного повного погашення кредиту;

- по сплаті комісії за моніторинг Кредиту та забезпечення в розмірі 3 000,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 500,00 грн, що сплачується щорічно, починаючи з другого року від дати укладення цього Договору (в строк до 28.04.2022), та надалі в строк до 28 квітня кожного наступного року користування кредитними коштами.

- по сплаті можливих штрафних санкцій у випадках та розмірі, передбачених Кредитним договором.

Положеннями п. 1.2. Договорів поруки визначено, що поручителі з умовами кредитного договору ознайомлені, вони їм зрозумілі.

Умовами пункту 1.3. Договорів поруки погоджено, що у разі порушення Боржником зобов`язань за Кредитним договором, поручитель та Боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж розмірі, що й Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. За цим Договором поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника по всіх наданих боржнику траншах за кредитом (п. 1.4. Договору).

У відповідності до п. 2.1. Договорів поруки, забезпечене порукою зобов`язання Боржника поручитель повинен виконати протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора.

Згідно з п. 5.1. Договорів поруки, вони набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і діють 120 місяців з дати набуття ними чинності.

Пунктом 5.4. Договорів поруки встановлено, що зміни та доповнення до цих Договорів вносяться лише шляхом укладення відповідної Додаткової угоди.

У розділі «Реквізити сторін» наведені усі дані, у тому числі поштові адреси контрагентів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПП Фенікс і Ко зверталось до БАНКУ із заявками: №12304 від 29.04.2021, №12321 від 29.04.2021, №12398 від 30.04.2021, №12479 від 05.05.2021, №12507 від 05.05.2021, №12595 від 06.05.2021, №32256 від 06.01.2022, №32987 від 14.01.2022, №33534 від 20.01.2022, №33614 від 21.01.2022, №33852 від 25.01.2022, №33860 від 25.01.2022 на видачу кредитних коштів (повідомлення по системі iFobs) (т. 1 а.с. 84-95).

На виконання умов Кредитного договору, ПАТ МТБ Банк було здійснено безготівкове перерахування кредитних коштів у сумі 5 994 870,79 грн. на рахунок ПП «Фенікс і Ко» - НОМЕР_5 , що підтверджується копіями меморіальних ордерів: №12999807 від 29.04.2021, № 13163578 від 30.04.2021, № 13212968 від 30.04.2021, № 13611173 від 05.05.2021, № 13614010 від 05.05.2021, № 13740040 від 06.05.2021, № 377974 від 06.01.2022, № 1155034 від 14.01.2022, № 1717255 від 20.01.2022, № 1831283 від 21.01.2022, № 2184863 від 25.01.2022, № 2186732 від 25.01.2022, з яких вбачається, що видача коштів здійснювалась наступними траншами (т.2, а.с. 137-148):

- 29.04.2021 за заявкою позичальника № 12304 в сумі 185 989,68 грн.

- 30.04.2021 за заявкою позичальника № 12321 в сумі 1 757 165,69 грн.

- 30.04.2021 за заявкою позичальника № НОМЕР_13 в сумі 258 322,78 грн.

- 05.05.2021 за заявкою позичальника № НОМЕР_14 в сумі 399 726,14 грн.

- 05.05.2021 за заявкою позичальника № НОМЕР_15 в сумі 231 882,00 грн.

- 06.05.2021 за заявкою позичальника № НОМЕР_16 в сумі 161 784,50 грн.

- 06.01.2022 за заявкою позичальника № НОМЕР_17 в сумі 13 535,00 грн.

- 14.01.2022 за заявкою позичальника № НОМЕР_18 в сумі 278 400,00 грн.

- 20.01.2022 за заявкою позичальника № НОМЕР_19 в сумі 1 917 000,00 грн.

- 21.01.2022 за заявкою позичальника № НОМЕР_20 в сумі 395 438,04 грн.

- 25.01.2022 за заявкою позичальника № НОМЕР_21 в сумі 304 920,00 грн.

- 25.01.2022 за заявкою позичальника № НОМЕР_22 в сумі 90 706,96 грн.

Однак, як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, в порушення умов Кредитного договору та відповідного графіку повернення заборгованості, позичальник лише частково погасив кредитні зобов`язання, що підтверджується випискою по особовим рахункам відповідача-1, які містяться у матеріалах справи, що в свою чергу, мало наслідком виникнення кредитної заборгованості.

Тому листом від 08.04.2024 вих. №00/1976-0/62.1 БАНК направив на адресу позичальника Вимогу, в якій зазначив, що станом на 08.04.2024 загальний розмір заборгованості відповідача-1 по кредитному Договору дорівнює 3 411 609,70 грн., з яких: 2 999 203,51 грн основний борг, 379 406,19 заборгованість за відсотками, 33 000,00 грн. заборгованість за комісією. У зв`язку з цим, БАНК вимагав від позичальника протягом 5 календарних днів з дати одержання цієї Вимоги погасити у повному обсязі заборгованість за Кредитним договором від 28.04.2021 №К08561/2021. При цьому, кредитор вказав, що у разі невиконання даної Вимоги, БАНК буде вимушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з Боржника та поручителів заборгованості за кредитним Договором (т. 1 а.с. 111-112).

Аналогічні вимоги від 08.04.2024 за вих. №00/1977-0/62.1, №00/1978-0/62.1, №00/1979-0/62.1 були направлені БАНКОМ на адреси поручителів: ОСОБА_1 , ТОВ Екотехпрогрес та ПП Легіон Агро (т. 1 а.с. 113-118).

Вказана Вимога направлялась відповідачам у даній справі засобами поштового зв`язку, що підтверджується описами вкладення у цінний лист та накладними за №520, №554, №538, №546 (т. 1 а.с. 119-130).

Однак, зазначені Вимоги залишились з боку відповідачів без задоволення та будь-якого реагування.

Вказані обставини, стали підставою для звернення БАНКУ до господарського суду із відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Перш за все судова колегія зазначає, що сторонами жодним чином не оспорюється факт порушення з боку відповідача-1 умов кредитного Договору щодо своєчасної сплати передбачених цім Договором платежів.

Також не оспорюється повне виконання своїх обов`язків за Договором БАНКОМ.

Тобто, доведеність вищенаведених фактів не підлягає повторному встановленню.

Вимоги апеляційної скарги ґрунтуються виключно на тому, що на думку апелянта:

- наявність форс-мажорних обставин дає змогу визнати вимоги БАНКУ про стягнення заборгованості за Кредитним договором передчасними та з огляду на відсутність вини позичальника у несвоєчасному виконанні зобов`язань, у відповідних позовних вимогах слід відмовити;

- позовні вимоги до поручителів є передчасними, оскільки у матеріалах справи відсутні докази отримання останніми банківської Вимоги;

- БАНКОМ не надано обґрунтованого розрахунку суми боргу;

- у поручителів відсутній спільний солідарний обов`язок, проте БАНКОМ заявлено позовні вимоги про солідарне стягнення позичальника та кожного поручителя спільно, що є підставою для відмови у задоволенні позову, у зв`язку з обранням БАНКОМ неналежного способу захисту порушеного права;

- судом першої інстанції порушено норми процесуального законодавства, оскільки ним не досліджено відсутність у представника позивача повноважень на підписання позовної заяви від імені БАНКУ.

Відносно вказаних доводів суд зазначає наступне.

Щодо твердження апелянта про відсутність у представника позивача повноважень на підписання позовної заяви від імені БАНКУ.

Як зазначалось вище, обгрунтовуючи таки твердження апеллянт вказує на те, що до позовної заяви додана копія довіреності від №70 від 07.02.2024, видана ПАТ «МТБ Банк» на юридичну особу Адвокатське бюро «Олександра Мовчана», проте, Адвокатське бюро як юридична особа може бути стороною у договорі, але, представництво в суді здійснює саме адвокат фізична особа, отже, довіреність повинна була бути видана на адвоката, а не на Адвокатське бюро.

З цього приводу судова колегія зазначає, що частиною 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, яка є спеціальною статтею процесуального закону щодо належного підтвердження повноважень представника в суді, передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Тобто, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, судова колегія зазначає, що довіреність є підтвердженням повноважень адвоката, у випадку якщо вона надана на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги.

За положеннями ч.ч. 1 та 5 ст. 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив.

Стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське бюро.

У даному випадку між ПАТ «МТБ Банк» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Олександра Мовчана» укладений договір про надання правничої допомоги.

Таким чином, стороною договору про надання правничої допомоги позивачу у даній справі є саме Адвокатське бюро, якому було видано відповідну довіреність БАНКУ, що не йде в розріз із вищенаведеним.

Можливість видачі такої довіреності саме Адвокатському об`єднанню підтверджено рішенням Ради адвокатів України від 02.08.2022 №62 «Про затвердження роз`яснення щодо підстав представництва адвокатом клієнта в суді».

Так, у вказаному рішенні вирішуючи питання щодо надання клієнтом довіреності на ім`я адвокатського об`єднання, а не конкретно вказаного адвоката, Рада адвокатов України зазначила, зокрема, що адвокат, який надає до суду в якості підтвердження власних повноважень, довіреність видану на ім`я адвокатського об`єднання може надати додаткові документи, які б підтверджували покладання обов`язків відповідного адвокатського об`єднання на конкретного адвоката.

Якщо такий адвокат входить до складу адвокатського об`єднання, достатнім є підтвердження такого факту, наприклад, інформацією з ЄРАУ, яка наявна у відкритому доступі.

Якщо адвокат не входить до складу адвокатського об`єднання, на ім`я якого надана довіреність, такі відносини між адвокатом та адвокатським об`єднанням можуть підтверджуватись відповідним договором. Аналогічна позиція міститься в рішенні РАУ №33 від 12.04.2019 "Про затвердження роз`яснення щодо укладення договору між адвокатським об`єднанням та іншим адвокатом, який є самозайнятою особою".

Отже, підсумовуючи наведене, судова колегія зауважує, що закон не забороняє надання довіреності юридичній особі, якою є адвокатське бюро, однак і не скасовує обов`язок такого боро на укладання договору про надання правничої допомоги з клієнтом.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та єдиним засновником Адвокатського бюро Олександра Мовчана () є ОСОБА_3 .

Згідно відомостей розміщених у Єдиному Реєстрі Адвокатів України, Олександр Мовчан зареєстрований як адвокат на підставі свідоцтва № 1408 виданого Радою адвокатів Полтавської області 25.06.2014 (https://erau.unba.org.ua/).

З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності у представника позивача повноважень на підписання позовної заяви від імені БАНКУ.

Щодо посилання апелянта на наявність форс-мажорних обставин як на підставу звільнення позичальника від його зобов`язань за Кредитним договором.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України ту у ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання (господарське зобов`язання) припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, за змістом положень ч. 1 ст. 205 Господарського кодексу України та ст. 607 Цивільного кодексу України, на яку посилається апелянта, зобов`язання (господарське зобов`язання) припиняється неможливістю його виконання.

Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання).

Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання (такий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11.10.2019 у справі №910/3319/18).

Як зазначалось вище, апелянт вказує, що фактичним знаходженням боржника - ПП Фенікс і Ко, господарська діяльність якого полягає у вирощуванні та продажу сільськогосподарської продукції, є тимчасова окупована територія Каховського району Херсонської області, що стало припиненням діяльності підприємства на окупованій території та унеможливило виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Судова колегія зазначає, що вказані твердження апелянта можуть свідчити про наявність у позичальника матеріальних збитків.

Водночас, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Отже, у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (ст. 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (ст. 614, 617 Цивільного кодексу України чи ст. 218 Господарського кодексу України)

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №910/18432/21, від 24.10.2023 у справі №910/18566/21.

Таким чином, судова колегія зазначає, що застосування положень ст. 607 Цивільного кодексу України як підстави для припинення зобов`язання, у зв`язку з неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, є неможливим, оскільки у даному випадку зобов`язання відповідачів по Кредитному договору є грошовим, а тому на них не поширюється дія ст. 607 Цивільного кодексу України, оскільки до них незастосовне поняття неможливості виконання в натурі.

Разом з цим, статтею 617 Цивільного кодексу України, а також статтею 218 Господарського кодексу України, передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

При цьому, наявність форс-мажорних обставин повинна бути засвідчена Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" шляхом видачі сертифіката.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався, і діє на даний час.

Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Посилаючись на форс-мажорні обставини сторона має довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні, при цьому самі по собі форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання в цілому основного зобов`язання.

Більш того, відповідне засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовились.

Проте, як вбачається зі спірного Кредитного договору та Договорів поруки, в останніх не міститься жодного пункту відносно умов щодо форс-мажорних обставин.

Судова колегія враховує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) БАНКОМ або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, виходячи з вищезазначеного випливає, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Таким чином, форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань (як і не змінює строків такого виконання); цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2024 у справі №913/308/23.

У даному ж випадку, як встановлено обставинами вище, позивач просить стягнути основну заборгованості за кредитом, заборгованість за відсотками за користування кредитом та комісію на підставі Кредитного договору за період надання строку кредитування, що не є відповідальністю за невиконання зобов`язання, а є нарахованими процентами за користування грошовими коштами відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Позивачем також не нараховувалась неустойка (штраф, пеня).

Повернення позичальником кредитних коштів та процентів за користування ними є не відповідальністю у розумінні цивільного законодавства України, а виконанням своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Більш того, ураховуючи посилання апелянта на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 як на доказ настання саме для відповідача-1 форс-мажорних обставин, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України №44 від 18.12.2014 (далі - Регламент) встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі торгово-промислових палат України.

Відповідно до ст. 6.2 Регламенту, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявністю підстав, видає Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п. 6.10 Регламенту).

Судова колегія звертає увагу, що надання Сертифікату Торгово-промисловою палатою України, отриманого у встановленому законодавством порядку, є обов`язковою умовою, оскільки сам лише факт існування форс-мажорних обставин, або лист ТПП України, не звільняє від виконання зобов`язання автоматично. При видачі сертифікату Торгово-промислова палата України засвідчує не тільки форс-мажорні обставини, але і їх безпосередній вплив на конкретне зобов`язання (договір), у якому заявник є стороною (причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань).

Таким чином, порівнюючи офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 з правилами засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, суд апеляційної інстанції встановив, що у законі та регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не шляхом розміщення на сайті ТПП України загального офіційного листа.

У загальному офіційному листі ТПП України від 28.02.2022 зазначено, що його видано на підставі ст. ст. 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та Статуту ТПП України.

Проте, в ст. ст. 14 та 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" нічого не повідомлено про офіційні листи ТПП України та їх правовий статус.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 не містить (і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією Російської Федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Таким чином, використання лише загального офіційного листа ТПП України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію Російської Федерації проти України повинно супроводжуватися доказами на підтвердження неможливості виконати зобов`язання в строк та належним чином.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України саме для ПП Фенікс і Ко форс-мажорної обставини, а тому, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2021/02.0-7.1., на який посилається апелянт, колегія суддів розцінює виключно як інформаційне повідомлення, оскільки такий лист не заміняє сертифікату ТПП.

Окремо судова колегія звертає увагу на те, що відповідачами не надано суду документів на підтвердження того, що останні у визначений законом спосіб повідомляли позивача про наявність обставин непереборної сили та звертались до уповноваженого органу з метою отримання сертифікату, що засвідчив би наявність форс-мажорних обставин.

Також, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи апелянта щодо дострокового стягнення наданого кредиту, оскільки кредитна лінія за Кредитним договором відкривалась позичальнику з 18.04.2021 по 27.04.2022 включно і у разі належного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за цим Договором мала бути продовжена 26.04.2023, що свідчить про те, що у будь-якому разі стягнення кредитних коштів не є достроковим, а навпаки, відбувається стягнення простроченого боргу.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено, а сторонами спору не спростовано та не оспорюється факт порушення ПП Фенікс і Ко взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів у визначений Договором строк, а апелянтом не доведено наявності правових підстав для звільнення відповідача-1 від цього обов`язку перед позивачем, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги БАНКУ є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо аргументів апелянта про передчасність вимог БАНКУ до поручителів з огляду на відсутність доказів щодо отримання ними банківської Вимоги.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Як було зазначено вище, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором між БАНКОМ та відповідвчами-2, 3, 4, а саме: ОСОБА_1 , ТОВ Екотехпрогрес та ПП Легіон Агро 28.04.2021 були укладені відповідні Договори поруки: №K08561/2021/S-2, №K08561/2021/S-1, №K08561/2021/S-3.

За умовами п. 1.1. Договорів поруки, поручителі (відповідачі-2, 3, 4) поручились перед БАНКОМ за виконання ПП Фенікс і Ко зобов`язань за Кредитним договором №К08561/2021 від 28.04.2021 в повному обсязі, в тому числі: по поверненню наданого Боржнику кредиту; по сплаті процентів за користування Кредитом; по сплаті усіх комісій та можливих штрафних санкцій.

У відповідності до п. 2.1. Договорів поруки, забезпечене порукою зобов`язання Боржника поручитель повинен виконати протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора.

Матеріали справи свідчать, що внаслідок порушення Боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банку на адресу останнього та адреси поручителів, відповідно до наведених вище положень законодавства та умов Договорів поруки, були направлені Вимоги від 08.04.2024 про сплату заборгованості. Докази відправки вказаних Вимог містяться у матеріалах даної справи.

Разом з тим, за інформацією тренінгів поштових відправлень, якими Вимога БАНКУ направлялась відповідачам, відповідні поштові відправлення не були вручені жодному з них. Так, роздруківки зі сторінки відстеження поштових відправлень із сайту «Укрпошти» свідчать про те, що відносно поштових відправлень за №520, №554, №538, №546 закінчився встановлений термін зберігання поштивого відправлення, у зв`язку з чим останні останнє були повернути відправнику (БАНКУ).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі Правила), і які регулюють відносини між ними.

Визначені у пунктах 116, 117 Правил норми, відповідно до яких у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження; після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, забезпечують адресату можливість отримати поштове відправлення протягом цього строку за місцем свого знаходження, однак не змінюють нормативно встановлений строк коли таке відправлення мало бути отримане адресатом.

Отже, неотримання поручителями відповідної поштової кореспонденції є проявом власного волевиявлення, а тому не може бути підставою для відмови у позовних вимогах до поручителів.

Більш того, за позицією Верховного Суду, Законом не встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору, не направлення повідомлення (вимоги) кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту (правова позиція ВС викладена в постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц, від 16.08.2019 у справі №754/882/15-ц).

Водночас, у даному випадку позивач звернувся з позовом до відповідачів навіть не у зв`язку з достроковим поверненням кредиту, а у зв`язку з неповерненням суми кредиту у встановлений договором строк.

Враховуючи все вищенаведене, твердження апелянта в цій частині судовою колегією відхиляються.

Щодо доводів апелянта про ненадання БАНКОМ обґрунтованого розрахунку суми боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Національному банку України та банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (далі Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Пунктом 63 Положення визначено, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/ печатку банку.

Виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому, може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Вказана позиція неодноразово знаходила своє підтвердження у постановах Верховного Суду, зокрема, але не виключно: від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21; від 09.02.2022 у справі № 161/5648/20; від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц.

Надані позивачем виписки по рахункам позичальника по даній справі відповідають вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять всі необхідні реквізити.

Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по особовим рахункам чітко вбачається період з який Банком було здійснено нарахування відсотків, які відсотки нараховувались та кінцеву дату нарахування останніх.

Водночас, судова колегія зауважує, що згідно з п. 1.3 Кредитного договору строк дії Кредитного договору встановлено до 27.04.2022 включно. Разом з цим, відповідно до пункту 2.6 Кредитного договору передбачено, що нарахування Банком процентів за користування Кредитом здійснюється, починаючи з дати виникнення фактичної заборгованості на рахунку, зазначеному у п. 2.2 цього Договору, до дати повного погашення Кредиту.

Проценти сплачуються позичальником щомісяця в останній робочий день поточного місяця і в день фактичного повного погашення Кредиту. Після закінчення передбаченого цим Договором строку кредитування проценти, нараховані за період прострочення до фактичного погашення Кредиту, позичальник сплачує в тому ж порядку, а у разі дострокового повного погашення заборгованості за цим Договором - в день фактичного погашення Кредиту.

Таким чином, умовами Кредитного договору визначено, що Банк має право нараховувати проценти за весь час користування Кредитом до дати повного погашення Кредиту і позовні вимоги Банку щодо стягнення відсотків, які заявлені в позовних вимог є цілком обґрунтованими.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17.

Отже, надані БАНКОМ виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі Кредиту та його розміру, а також заборгованість, зокрема, по процентам, розмір яких відображено у виписках та у розрахунку БАНКУ, і не спростовано будь-яким контррозрахунком позичальника, або власним розрахунком будь-кого з відповідачів, що фактично свідчить про згоду із розрахунками, здійсненими БАНКОМ. А відтак, доводи про необґрунтованість кредитної заборгованості не відповідають дійсності.

Стосовно тверджень апелянта про те, що БАНКОМ заявлено позовні вимоги про спільний солідарний обов`язок поручителів, судова колегія зазначає наступне.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя.

За своєю юридичною природою порука є договірним зобов`язанням, адже виникає на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає кілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

Схожа правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц, а також аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 01.03.2017 у справі №6-923цс16, у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №905/2475/15, від 24.01.2018 у справі №907/425/16.

Якщо боржник має декілька поручителів, і укладено окремі договори поруки, то кредитор стягує борг з кожного поручителя окремо враховуючи правосуб`єктність за відповідним видом судочинства (постанова Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі №6-923цс16).

Апеляційний суд зауважує, що наведене також встановлено пунктом 4.1.4. Постанови Пленуму ВГСУ від 24.11.2014 №1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», яким зазначено, що: «Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 3 статті 554 Цивільного кодексу України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).»

Як зазначалось вище, виконання зобов`язань за Кредитним договором було забезпечено декількома Договорами поруки від 28.04.2021: порукою ТОВ Екотехпрогрес, згідно з Договором поруки №K08561/2021/S-1, порукою фізичної особи ОСОБА_1 , згідно з Договором поруки №K08561/2021/S-2 та порукою ПП Легіон Агро, згідно з Договором поруки №K08561/2021/S-3.

Вказані Договори поруки не містять умов щодо солідарної відповідальності поручителів один перед одним.

У зв`язку з цим, в позовній заяві БАНКОМ було викладено відповідні позовні вимоги як окремі, а саме (т. 1 а.с. 12):

- стягнути солідарно з Приватного підприємства Фенікс і Ко, ОСОБА_1 на користь ПАТ МТБ Банк заборгованість за Кредитним договором № K08561/2021 від 28.04.2021 в сумі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн. основний борг, 379 406,19 грн. проценти, 33 000,00 грн. комісія;

- стягнути солідарно з Приватного підприємства Фенікс і Ко, ТОВ Екотехпрогрес на користь ПАТ МТБ Банк заборгованість за Кредитним договором № K08561/2021 від 28.04.2021 в сумі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн. основний борг, 379 406,19 грн. проценти, 33 000,00 грн. комісія;

- стягнути солідарно з Приватного підприємства Фенікс і Ко, ПП Легіон Агро на користь ПАТ МТБ Банк заборгованість за Кредитним договором № K08561/2021 від 28.04.2021 в сумі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн. основний борг, 379 406,19 грн. проценти, 33 000,00 грн. комісія.

Тобто БАНКОМ абсолютно правильно сформульовані та заявлені позовні вимоги до відповідачів.

Проте, саме місцевий господарський суд, задовольняючи вищевказані вимоги БАНКУ, виклав резолютивну частину оскаржуваного рішення, зокрема, наступним чином: Стягнути солідарно з Приватного підприємства Фенікс і Ко, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Екотехпрогрес, Приватного підприємства Легіон Агро на користь Публічного акціонерного товариства МТБ Банк заборгованість за кредитним договором №K08561/2021 від 28.04.2021 в сумі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн. основний борг, 379 406,19 грн. проценти, 33 000,00 грн. комісія.

Отже, зазначений висновок суду першої інстанції встановлює солідарну відповідальність поручителів один перед одним, що суперечить нормам матеріального права.

Більш того, суд першої інстанції стягнув солідарно з відповідачів судовий збір, що взагалі не передбачено законом. Судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено до кількох відповідачів, судовий збір, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодовується пропорційно до розміру задоволених вимог щодо кожного відповідача, а не солідарно.

Аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16, від 16.01.2024 у справі №903/87/23, постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №522/5582/16-ц, від 17.08.2022 у справі №745/342/19, від 24.03.2021 у справі №462/2077/17.

Однак, як зазначалось вище, в порушення вищенаведеної норми процесуального права, суд першої інстанції стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати в солідарному порядку.

З урахуванням вищезазначеного, судова колегія вказує, що статтею 236 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи.

За частиною 1 п. 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, але неправильно застосувавши норми матеріального права та порушивши норми процесуального права, встановив солідарну відповідальність поручителів один перед одним за борговими зобов`язаннями та стягнув з відповідачів судові витрати в солідарному порядку, у зв`язку з чим резолютивна частина рішення підлягає зміні.

Разом з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі та розглянуті колегією суддів, до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються з огляду на те, що вони спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню; водночас, резолютивна частина рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/2162/24 підлягає зміні, із викладенням останньої в редакції даної постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Змінити резолютивну частину рішення Господарського суду Одеської області від 19.03.2025 у справі №916/2162/24, виклавши її в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства МТБ Банк - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з Приватного підприємства Фенікс і Ко, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства МТБ Банк заборгованість за Кредитним договором № K08561/2021 від 28.04.2021 в сумі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн. основний борг, 379 406,19 грн. проценти, 33 000,00 грн. комісія.

Стягнути в солідарному порядку з Приватного підприємства Фенікс і Ко, Товариства з обмеженою відповідальністю Екотехпрогрес на користь Публічного акціонерного товариства МТБ Банк заборгованість за Кредитним договором №K08561/2021 від 28.04.2021 в сумі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн. основний борг, 379 406,19 грн. проценти, 33 000,00 грн. комісія.

Стягнути в солідарному порядку з Приватного підприємства Фенікс і Ко, Приватного підприємства Легіон Агро на користь Публічного акціонерного товариства МТБ Банк заборгованість за Кредитним договором № K08561/2021 від 28.04.2021 в сумі 3 411 609,70 грн, з яких: 2 999 203,51 грн. основний борг, 379 406,19 грн. проценти, 33 000,00 грн. комісія.

Стягнути в рівних частках з Приватного підприємства Фенікс і Ко, Товариства з обмеженою відповідальністю Екотехпрогрес, ОСОБА_1 та Приватного підприємства Легіон Агро на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» суму судового збору в розмірі 40 929,32 грн. (по 10 232,33 грн. з кожного) за подання позовної заяви.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням повних реквізитів сторін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений та підписаний 08.12.2025.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Принцевська Н.М.