ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3700/25

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши заяву

Фізичної особи-підприємця Медвідь Вікторії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Медвідь Вікторії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), у якій позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця Медвідь Вікторії Володимирівни, у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка мала місце 23.11.2025 за адресою: АДРЕСА_3 , грошові кошти у загальному розмірі 857000 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця Медвідь Вікторії Володимирівни, неустойку за договором оренди об`єкта нерухомості №1 від 05.05.2020 в сумі 293800 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця Медвідь Вікторії Володимирівни, у відшкодування моральної шкоди - 100000 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить їй на праві приватної власності та було передане в оренду ФОП Ямковій Тетяні Леонідівні за Договором оренди № 1 від 05.05.2020, було фактично знищене внаслідок пожежі, що сталася 23.11.2025 під час його використання Відповідачем. На думку Позивача, саме протиправні дії та недбалість Відповідача щодо експлуатації орендованого приміщення спричинили пожежу. У зв`язку з цим Позивач вважає наявними підстави для відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 857000,00 грн., 293800 грн неустойки за договором оренди та 100000 грн моральної шкоди.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі належні ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 ) частки у праві власності на таке нерухоме майно, а саме:

- квартира за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна , - на належні Відповідачці частки 1/6, 1/6, 1/6 та 2/6 у праві спільної часткової власності на зазначену квартиру,

- житловий будинок за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Мила, вул. Садова, будинок 15-Б, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:5010, - на належну Відповідачці 1/6 частку у праві спільної часткової власності на зазначений житловий будинок;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:5010, розташована в межах с. Мила, на належну Відповідачці 1/2 частку у праві спільної часткової власності на цю земельну ділянку;

- земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:5082, розташована в межах с. Мила, - на належну Відповідачці 1/1 частку (цілий об?єкт) у праві приватної власності на вказану земельну ділянку.

Заборонити державним реєстраторам, нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви позивач посилався на те, що відповідачем вчиняються дії щодо відчуження вказаного майна, що у подальшому може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, надані до неї матеріали та оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

При цьому застосування судом заходів забезпечення позову є винятковим процесуальним інструментом, який може застосовуватися лише за наявності у суду достатньо обґрунтованого припущення про існування відповідних ризиків, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і лише після цього такі процесуальні дії суду з втручання у мирне володіння відповідача майном будуть релевантними.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Необхідною умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення про настання зазначених ризиків, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Позивач, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на нерухоме майно відповідача, посилається на виявлені у мережі Інтернет оголошення щодо продажу частини нерухомості, яка належить відповідачеві. На підтвердження належності вказаного майна відповідпчеві позивач надає витяг з Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо загального переліку нерухомого майна відповідача.

Разом із тим суд зазначає, що зазначені матеріали лише підтверджують право власності відповідача на відповідне майно та факт розміщення оголошення про продаж лише одного о`бєкту нерухомого майна(земельної ділянки), яке розміщене в мережі інтернент невстановленою особою без надання суду доказів пов`язаності особи, що розмістила оголошення з відповідачем.

Суд констатує, що наданий фотодоказ(сторінки інтернет ресурсу) не є належним доказом вчинення відповідачем будь-яких юридично значимих дій, які б свідчили про реальний намір невідворотно та невідкладно відчужити все належне на праві власності нерухоме майно, а тим більше про спрямованість цих дій на ухилення від виконання можливого судового рішення.

Суд наголошує, що повідомлення щодо продажу на означеній позивачем інтернет платформі не є персоніфікованими за суб`єктом (власником) майна, що дозволяє вчинити дії щодо розміщення оголошення про продаж майна будь-якій особі, якій стали відомі ідентифікуючі ознаки такого майна у зв`язку з чим означена інтернет платформа неодноразово згадувалась у засобах масової інформації у зв`язку з викриттям різноманітних шахрайських схем.

Крім того, позивачем не доведено, що навіть у разі відчуження відповідачем зазначеного нерухомого майна(земельної ділянки) вона не має інших активів або достатніх грошових коштів, за рахунок яких може бути виконане рішення суду у разі задоволення позову. Також позивач не надав суду відомостей з яких суд міг би констатувати незадовільний фінансовий стан відповідача, інформації про наявність інших зобов`язань або проваджень, що могли б свідчити про реальну загрозу неплатоспроможності, фактів ухилення від виконання рішень суду, що вже набрали законної сили.

Таким чином, заявник фактично ґрунтує свою позицію на припущенні щодо ймовірності продажу відповідачем всього майна, однак припущення, які не підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, які б пов`язували саме відповідача з такими діями не можуть слугувати підставою для застосування заходів забезпечення позову, що узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду.

Враховуючи, що позивачем не доведено: - існування реальної, а не гіпотетичної загрози відчуження всього нерухомого майна саме з метою ухилення від виконання можливого рішення; - відсутність у відповідача інших активів чи коштів, за рахунок яких може бути виконане рішення; існування фактів ухилення від виконання рішень суду, що вже набрали законної сили; - наявність будь-яких інших обставин, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення, суд приходить до висновку, що правові та об`єктивні підстави для застосування заходів забезпечення позову на даному етапі провадження відсутні.

Заявник не позбавлений права повторно звернутись з відповідною заявою у разі виникнення обставин, що безпосередньо будуть впливати на можливість виконання судового рішення.

На підставі викладеного, Керуючись статтями 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Медвідь Вікторії Володимирівни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 09.12.2025

Суддя А.Ф. Черногуз