РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.10.2025Справа № 910/6661/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2

про визнання представництва припиненим та внесення змін до Єдиного державного реєстру

Представники учасників справи:

Від позивача: Семикіна Л.В.

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" (далі - відповідач), в якому просить суд:

1. визнати відносини представництва ОСОБА_1 із Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" припиненими.

2. зобов`язати суб`єкта державної реєстрації, що виконуватиме рішення Господарського суду міста Києва по справі, внести зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" , що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділі "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи", шляхом:

- виключити відомості про ОСОБА_1 , як керівника та представника (особи, що має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності);

- включити інформацію про ОСОБА_3 , як керівника ТОВ "Укрбудінжиниринг".

Ухвалою до Господарського суду міста Києва від 02.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

04.06.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.07.2025

12.06.2025 через систему "Електронний суд" від ОСОБА_2 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи.

01.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник відповідача у підготовче засідання 16.07.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 16.07.2025 заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_2 про вступ його у справу в якості третьої особи.

Судом у підготовчому засіданні 16.07.2025 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про задоволення заяви ОСОБА_2 від 12.06.2025, в порядку статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено ОСОБА_2 до участі у справу, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2025 відкладено підготовче засідання на 18.08.2025.

21.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

25.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшло клопотання про витребування доказів.

25.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшла заява свідка.

28.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких третя особа зазначила, що на загальних зборах був відсутній позивач ( ОСОБА_1 ), під час загальних зборів ОСОБА_4 заперечував проти розгляду питання звільнення ОСОБА_1 з посади директора за його заявою, адже до порядку денного таке питання не було включено.

Крім того, ОСОБА_4 заявив що за законом припинення повноважень виконавчого органу (директора) відбувається виключно шляхом призначення нового директора, на адресу Загальних зборів товариства не була надана заява від особи яка має намір стати новим директором товариства, та ця особа не була присутня на загальних зборах.

Третя особа зазначила, що за наявності нескасованого судом рішення приватного нотаріуса Ричка Ю. про відмову у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру позивач намагається оминути встановлений законом порядок оскарження дії державного реєстратора та в порядку господарського судочинства досягнути неправомірного результату на підставі недопустимих доказів.

Третя особа на стороні відповідача звернув увагу суду на те, що протокол загальних зборів від 14.03.2025, який посвідчений нотаріально є підробленим та просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

05.08.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення (заперечення).

06.08.2025 через систему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення.

06.08.2025 через систему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 задоволено заяву представника третьої особи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник відповідача та представник третьої особи у підготовче засідання 18.08.2025 не з`явились про причини неявки суд не повідомили, про дату та час були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 18.08.2025 заперечив проти задоволення клопотання представника третьої особи про витребування доказів та заяви свідка представника третьої особи.

Судом у підготовчому засіданні 18.08.2025 постановлено ухвалу, яку занесена до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання представника третьої особи про витребування доказів, у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю. Крім того, суд у підготовчому засіданні приєднав до матеріалів справи заяву свідка представника третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 відкладено підготовче засідання на 27.08.2025.

Представник відповідача у підготовче засідання 27.08.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи № 910/6661/25 по суті на 24.09.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 24.09.2025 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник третьої особи у судовому засіданні 24.09.2025 задав питання представнику позивача.

Представник відповідача у судове засідання 24.09.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Судом у судовому засіданні 24.09.2025 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви по розгляду справи по суті на 13.10.2025.

26.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Представник третьої особи у судове засідання 13.10.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання 13.10.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Представник позивача у судовому засіданні 13.10.2025 підтримав заявлені позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведене та керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення перерви у судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 13.10.2025.

У судовому засіданні 13.10.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.10.2016 виконавчим комітетом Нікопольської міської ради здійснено державну реєстрацію створення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНЖИНИРИНГ».

Згідно протоколу загальних зборів № 4 від 01.12.2017 учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" за участю засновників ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вирішено задовольнити заяву ОСОБА_4 і звільнити з посади директора з 01.12.2017; призначено директором Товариства ОСОБА_1 ; доручено ОСОБА_6 підготувати та подати документи для проведення державної реєстрації.

05.12.2017 08:03:53 реєстратором Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Пляшкевич В.О. проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, запис № 2005410, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Відповідно до п. 4.1 Статуту учасниками товариства можуть бути юридичні або фізичні особи, як резиденти, так і нерезиденти України.

Згідно з п. 7.1.1 п. 7.1 Статуту збори учасників є найвищим органом управління товариства.

Виконавчий орган скликає збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства (п. 7.1.11 Статуту).

Відповідно до п. 7.1.12 Статуту виконавчий орган зобов`язаний повідомити учасників Товариства не менш ніж за 10 (десять) календарних днів до запланованої дати проведення зборів. У повідомленні про збори учасників зазначається дату, час, місце проведення та порядок денний зборів (п.7.1.13 Статуту).

Згідно п. 7.1.25. статуту рішення зборів приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства.

Учасники товариства беруть участь у зборах учасників особисто або через свої представників (п. 7.1.17 Статуту).

Виконавчим органом товариства, який керує поточною діяльністю є директор Товариства (п. 7.2 Статуту).

Пунктом 7.2.1 Статуту у товаристві обирається одноособовий виконавчий орган - директор, до компетенції якої належить вирішення всіх поточних питань діяльності товариства, але окрім тих, що віднесені до компетенції до виключної компетенції зборів учасників.

Відповідно до п. 7.2.5.14 директор вправі без довіреності представляти товариство та вчиняти від його імені юридичні дії в межах компетенції, визначеної статутом.

24 лютого 2025 року позивач подав на ім`я загальних зборів Товариства заяву про звільнення та ініціював проведення позачергових загальних зборів із наступним порядком денним: 1) Обрання голови зборів; 2) Про відкликання з посади директора Товариства; 3) Про призначення на посаду директора Товариства; 4) Про зміну місцезнаходження Товариства; 5) Про визначення особи, відповідальної за державну реєстрацію змін, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Позивач надіслав ОСОБА_2 лист № 25/02-ОС від 25.02.2025 з повідомленням про проведення позачергових загальних зборів, які мали відбутися 14.03.2025 о 13:00 год. В листі також зазначено перелік питань порядку денного загальних зборів (що підтверджується накладною № 210 від 25.02.2025 та описом вкладення).

В протоколі № 01/03 позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" від 14.03.2025 року зазначено наступне:

Присутні: ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 24.10.1996 р. Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, в особі представника ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), який діє за довіреністю від 19.02.2025 р., зареєстрованою в реєстрі за №257, посвідченою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Моісеєнко Н.І. - учасник з розміром частки 51% у статутному капіталі Товариства, яка має 51% голосів від загальної кількості голосів.

Відсутні:

ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), паспорт громадянина України з електронним безконтактним носієм НОМЕР_5 , виданий 18.12.2019 р. органом 1234, унікальний номер запису в ЄДДР 217 - учасник з розміром частки 49% у статутному капіталі Товариства, який має 49% голосів від загальної кількості голосів (причина неявки - невідома).

Учасник ОСОБА_2 належним чином повідомлений про місце, час, дату та порядок денний Зборів шляхом направлення поштового відправлення з описом вкладення від 25.02.2025 р. (накладна №210).

Всього на засіданні присутні учасники, що володіють разом 51% загальної кількості голосів, кворум є. У відповідності до Статуту Товариства наявна кількість голосів учасників свідчать, що з питань порядку денного ці збори учасників вважаються повноважними, прийняті рішення - легітимними та підлягають безумовному виконанню.

Питання ПОРЯДКУ ДЕННОГО:

1. Обрання голови зборів.

2. Про відкликання з посади директора Товариства.

3. Про призначення на посаду директора Товариства.

4.Про зміну місцезнаходження Товариства.

5.Про визначення особи, відповідальної за державну реєстрацію змін, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

По першому питанню порядку денного:

Слухали: ОСОБА_8 , який заявив, що оскільки на зборах присутній лише один учасник, запропоновано Голову зборів не обирати. Голосували «за» -51% голосів усіх учасників Товариства, які мають право голосу з відповідного питання порядку денного зборів, «проти» - 0% голосів, «утримались» - 0% голосів. Відповідно до Статуту Товариства рішення прийняте.

Вирішили: Голову зборів не обирати.

По другому питанню порядку денного

Слухали: ОСОБА_8 , який доповів позачерговим загальним зборам, що оскільки станом на дату проведення зборів директором Товариства ОСОБА_1 надано заяву про звільнення його з посади керівника виконавчого органу Товариства та запропонував звільнити його з посади директора Товариства з 17 березня 2025 року. Голосували «за» -51% голосів усіх учасників Товариства, які мають право голосу з відповідного питання порядку денного зборів, «проти» - 0% голосів, «утримались» - 0% голосів. Відповідно до Статуту Товариства рішення прийняте.

Вирішили: Звільнити ОСОБА_1 з посади директора Товариства з 17 березня 2025 року.

По третьому питанню порядку денного:

Слухали: ОСОБА_8 , який запропонував позачерговим загальним зборам призначити з 18 березня 2025 року на посаду директора Товариства за попередньо отриманою згодою громадянина України ОСОБА_3 з окладом згідно зі штатним розписом. Голосували «за» -51% голосів усіх учасників Товариства, які мають право голосу з відповідного питання порядку денного зборів, «проти» - 0% голосів, «утримались» - 0% голосів. Відповідно до Статуту Товариства рішення прийняте.

Вирішили: Призначити на посаду директора Товариства з 18 березня 2025 року ОСОБА_3 з окладом згідно зі штатним розписом.

По четвертому питанню порядку денного:

Слухали: ОСОБА_8 , який запропонував позачерговим загальним зборам з метою розширення сфери діяльності Товариства змінити адресу його місцезнаходження на: АДРЕСА_2 . Голосували «за» -51% голосів усіх учасників Товариства, які мають право голосу з відповідного питання порядку денного зборів, «проти» - 0% голосів, «утримались» - 0% голосів. Відповідно до Статуту Товариства рішення прийняте.

Вирішили: змінити місцезнаходження Товариства на адресу: 03056, м. Київ, Солом`янський район район, вул. Борщагівська, буд. 154А.

По п`ятому питанню порядку денного:

Слухали: ОСОБА_8 , який запропонував доручити директору Товариства провести комплекс організаційних дій щодо до державної реєстрації вище наведених змін, а також запропонував рішення прийняті на цих зборах викласти у формі протоколу та доручити Учаснику/представнику Учасника, який голосував по питанням "За" кількістю голосів достатньою для прийняття таких рішень, скріпити його своїм підписом. Голосували «за» -51% голосів усіх учасників Товариства, які мають право голосу з відповідного питання порядку денного зборів, «проти» - 0% голосів, «утримались» - 0% голосів. Відповідно до Статуту Товариства рішення прийняте.

Вирішили:

рішення прийняті позачерговими загальними зборами викласти у формі протоколу. ОСОБА_10 як представнику учасника ОСОБА_5 підписати цей протокол та посвідчити свій підпис на ньому нотаріально.

доручити директору Товариства ОСОБА_1 особисто або шляхом надання нотаріальної довіреності на уповноважену особу, звернутися до Відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, до приватного нотаріуса або до іншого органу, на який покладено функції державного реєстратора, для реєстрації вище наведених змін.

Особа, яка підписує цей протокол цим самим підтверджує, що:

Збори проведено у повній відповідності до Статуту Товариства та діючого законодавства;

Викладене в ньому відповідає прийнятим на зборах рішенням;

Прийняті рішення відповідають інтересам Товариства та не порушують прав його учасників.

Всі питання порядку денного збрів розглянуті, відповідні рішення прийняті.

В подальшому, Наказом № 33к від 17.03.2025 на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" № 01/03 від 14.03.2025 звільнено з посади директора ТОВ "Укрбудінжиниринг" за ст. 38 КЗпП України 17.03.2025 року.

Як зазначає позивач у позовній заяві 14 березня 2025 року після закінчення зборів та оформлення протоколу, на місце проведення зборів прибув представник третьої особи, а саме батько учасника - ОСОБА_4 у супроводі адвоката Бичкова В.В. та відмовився від отримання протоколу загальних зборів

В подальшому, 17.03.2025 позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни, з заявою для проведення реєстраційних дій.

Однак, як зазначив позивач, того ж 17 березня 2025 р. до приміщення нотаріуса приходив адвокат Бичков В.В., який намагався переконати нотаріуса в тому, що наданий для реєстрації протокол загальних зборів учасників від 14.03.2025 р. є начебто підробленим та намагався вручити нотаріусу заяву про незаконність проведення в ЄДР державної реєстрації змін про Товариство та повідомив про наявність в ЄДР вимоги Третьої особи щодо нотаріального посвідчення його підпису на протоколі загальних зборів.

18 березня 2025 о 16:26 приватним нотаріусом Ричка О.О. вирішено відмовити у державній реєстрації по заяві "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" (40882345) та у повідомленні про відмову вказано наступне :

1. Порушено встановлену учасником вимогу нотаріального засвідчення справжності підпису під час прийняття рішень з питань діяльності юридичної особи та/або вимоги нотаріального посвідчення правочину, предметом якого є частка такого учасника у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) відповідної юридичної особи. Засновником (учасником) ОСОБА_2 встановлена «Вимога нотаріального посвідчення правочину, предметом якого є частка учасника у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи», а в протоколі №01/03 від 14.03.2025 року позачергових загальних зборів Учасник ОСОБА_4 відсутній на загальних зборах, а відповідно не підписував відповідний протокол».

2. Невідповідність відомостей, зазначених у заяві про державну реєстрацію, відомостям, зазначеним у документах, поданих для державної реєстрації, або відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом. В протоколі №01/03 від 14.03.2025 року не приймались рішення щодо зміни (виключення) особи (осіб), яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, або відомостей про таку особу, згідно діючої редакції Статуту ці повноваження не відносяться до компетенції виконавчого органу».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що незважаючи на прийняття загальними зборами Товариства рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади та припинення трудових відносин із Товариством, відповідно до даних ЄДР останній залишається його єдиним законним представником, який має право діяти від імені Товариства без довіреності.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що оскільки на підставі прийнятого зборами рішення директор ОСОБА_1 припинив трудові відносини з Товариством натомість призначений рішенням зборів від 14.03.2025 р. директор ОСОБА_3 не набув передбачених законом повноважень, а відмова державного реєстратора у виключенні ОСОБА_1 з числа керівників та підписантів призвела до наявності в ЄДР неправдивої інформації, що вводить в оману осіб, які мають або планують мати правовідносини із Товариством та порушують право позивача на приватне життя, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати правовідносини припиненими та зобов`язати виключити відомості про останнього як про керівника та представника.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством, тобто спірні правовідносини випливають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 та від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначено Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі - Закон №2275-VIII).

Частиною 13 статті 39 Закону №2275-VIII передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 98 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пунктів 7, 15 частини 2 статті 30 Закону №2275-VIII та модельного статуту питання щодо обрання та припинення повноважень директора товариства належить до виключної компетенції загальних зборів.

Статтею 31 Закону №2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства.

Станом на момент розгляду даної справи позивача не звільнено з посади директора, відповідні відомості не внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Доказів протилежного матеріали справи не містять та не було спростовано відповідачем.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 №14-рп/2004, від 16.10.2007 №8-рп/2007 та від 29.01.2008 №2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Отже, неприйняття учасником товариства рішення є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення повноважень як директора.

Таким чином, у відповідності до вищенаведених норм закону та практики їх застосування Верховним Судом, суд зазначає, що таке порушене право підлягає поновленню в судовому порядку, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення повноважень як керівника відповідача.

Крім цього, суд також звертає увагу позивача на те, що Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі №1-2/2010 зазначив, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів укладення з позивачем ані трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною дванадцятою статті 39 Закону №2275-VIII, ані цивільно-правового договору.

Оскільки відповідач не укладав з позивачем трудового договору (контракту)/цивільно-правового договору, суд дійшов висновку про те, що між ними не виникав спір стосовно припинення такого правочину. Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20).

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що відносини з управління товариством є однією із складових корпоративних відносин владно-управлінського характеру, а також виходячи із дії принципу jura novit curia («суд знає закони») та буквального тлумачення частини 13 статті 39 Закону №2275-VIII, суд вважає, що позовна вимога про визнання припиненими трудових відносин підлягає задоволенню шляхом припинення повноважень ОСОБА_1 як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг".

Крім цього, суд зазначає, що повноваження позивача як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" будуть припинені у зв`язку з набранням рішенням суду законної сили, а не з дня його прийняття.

Щодо вимоги позивача про виключення відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ОСОБА_1 як керівника та представника товариства, суд зазначає наступне.

Вимогу позивача щодо виключення з ЄДР запису про директора товариства у господарській юрисдикції необхідно розглядати разом із вимогою про визнання трудових відносин припиненими, але не тому, що перша є похідною від другої. Належність і ефективність обох зазначених вимог має оцінюватися судом під час розгляду справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

У постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її переконання, порушує її права й охоронювані законом інтереси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19).

За приписами частини 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Так, у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зроблено, серед іншого, висновок про те, що повноваження директора як посадової особи законодавець пов`язує з моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ. У цій частині Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 не відступила від вказаного висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що процедура припинення повноважень особи як директора відповідача має супроводжуватись внесенням відповідного запису (виключення директора) що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на прийняття судом рішення щодо припинення повноважень позивача як директора відповідача, суд дійшов висновку про те, що вимога щодо виключення відомостей про ОСОБА_1 , як керівника та представника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в розділі "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб є належним та ефективним способом захисту прав позивача та забезпечить відновлення його порушених прав, у зв`язку з чим така позовна вимога також підлягає задоволенню.

Щодо зазначення в письмових поясненнях третьої особи від 25.07.2025 про те, що протокол загальних зборів від 14.03.2025 є підробленим, суд зазначає наступне.

У матеріалах справи № 910/6661/25 наявний протокол № 01/03 позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінжиниринг» від 14.03.2025 року в якому зазначено наступне:

Присутні: ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 24.10.1996 р. Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, в особі представника ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), який діє за довіреністю від 19.02.2025 р., зареєстрованою в реєстрі за №257, посвідченою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Моісеєнко Н.І. - учасник з розміром частки 51% у статутному капіталі Товариства, яка має 51% голосів від загальної кількості голосів.

Відсутні:

ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), паспорт громадянина України з електронним безконтактним носієм НОМЕР_5 , виданий 18.12.2019 р. органом 1234, унікальний номер запису в ЄДДР 217 - учасник з розміром частки 49% у статутному капіталі Товариства, який має 49% голосів від загальної кількості голосів (причина неявки - невідома).

Разом з цим, до заяви про вступ у справу третьої особи від 11.06.2025 адвокатом Бичковим В.В. додано протокол № 01/03 позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінжиниринг» від 14.03.2025 року в якому зазначено наступне:

Присутні: ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 24.10.1996 р. Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, в особі представника ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), який діє за довіреністю від 19.02.2025 р., зареєстрованою в реєстрі за №257, посвідченою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Моісеєнко Н.І. - учасник з розміром частки 51% у статутному капіталі Товариства, яка має 51% голосів від загальної кількості голосів.

ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), паспорт громадянина України з електронним безконтактним носієм НОМЕР_5 , виданий 18.12.2019 р. органом 1234, унікальний номер запису в ЄДДР 217 - учасник з розміром частки 49% у статутному капіталі Товариства, який має 49% голосів від загальної кількості голосів.

В протоколі зазначено, що його скликано директором товариства від імені якого виступає ОСОБА_11 , яка приймала участь у загальних зборах в якості секретаря, що відображено у протоколі загальних зборів.

У протоколі загальних зборів ТОВ "Укрбудінжиниринг" від 14 березня 2025 р., який наданий позивачем, відсутня інформація про ОСОБА_11 та її участь у зборах в якості секретаря загальних зборів.

Третя особа зазначає, що йому вручили протокол після проведення загальних зборів 14 березня 2025 року та останній доданий до заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, суд критично оцінює доводи третьої особи про підроблення позивачем протоколу загальних зборів від 14.03.2025, оскільки такі доводи не є самі по собі доказом його підроблення, до матеріалів справи не додано обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, в якому було б доведено факт підробки такого протоколу.

Крім того, суд зазначає, що станом на момент розгляду справи № 910/6661/25 рішення загальних зборів, яке оформлено протоколом від 14.03.2025 в судовому порядку не оскаржено, а також відсутні рішення судів про визнання такого протоколу недійсним.

Отже, суд звертає увагу третьої особи на те, що з огляду на предмет та підстави позову, доказову базу при розгляді аналогічних спорів суд не приймає до уваги доводи третьої особи про підроблення протоколу загальних зборів від 14.03.2025, з огляду на обставини, викладені вище.

Щодо вимоги позивача про включення інформації про ОСОБА_3 , як керівника ТОВ "Укрбудінжиниринг", суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач зазначає, що порушення його прав полягає в тому, що директор ОСОБА_1 припинив трудові відносини з Товариством, натомість призначений рішенням зборів від 14.03.2025 р. директор ОСОБА_3 не набув передбачених законом повноважень, оскільки інформація про нього не було зареєстровано в ЄДР. Наявність такої інформації в реєстрі, на переконання позивача, порушує права позивача на приватне життя.

Проте, за доводами суду, позовна вимоги про включення інформації про ОСОБА_3 , як керівника ТОВ "Укрбудінжиниринг" жодним чином не порушує права позивача.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази щодо спроб ОСОБА_12 захистити свої права шляхом звернення до державного реєстратора із відповідною заявою про внесення змін до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні даної вимоги позивача слід відмовити, з огляду на відсутність доказів порушення прав позивача.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд наголошує, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20)).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

У зв`язку з наведеними обставинами суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання представництва припиненим та внесення змін до Єдиного державного реєстру задовольнити частково.

2. Визнати відносини представництва ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт серії НОМЕР_7 ; адреса: АДРЕСА_3 ) із Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" () припиненими.

3. Зобов`язати суб`єкта державної реєстрації, що виконуватиме рішення Господарського суду міста Києва по справі, внести зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" (), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділі "Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи", шляхом:

- виключення відомостей про ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 01.03.2011 р.), як керівника та представника (особи, що має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудінжиниринг" (адреса: 03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154 А; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_7 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2025.

Суддя М.Є. Літвінова