ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
02.12.2025 м. Харків Справа №910/658/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Зайцевій А.А.,
розглянувши справу №910/658/25
про стягнення 3 342 295,09 грн,
за участю представників:
від позивача: не з`явився,
від відповідача 1: не з`явився,
від відповідача 2: не з`явився,
від відповідача 3: не з`явився,
Суть спору: АТ «Оксі Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «ЛВР Кондитер», ТОВ «ЛВР Алко», ОСОБА_1 та ТОВ «СТР Транс», в якій просить суд:
- cтягнути солідарно з ТОВ «ЛВР Кондитер», ТОВ «ЛВР Алко» та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 3 342 295,09 грн, з яких 3 000 000 грн - прострочене тіло кредиту, 300 983,61 грн - прострочені відсотки по траншу та 41 311,48 грн - строкові відсотки;
- звернути стягнення на передане ТОВ «СТР Транс» у заставу майно (транспортні засоби) в рахунок погашення заборгованості ТОВ «ЛВР Кондитер» у розмірі 3 342 295,09 грн, з яких 3 000 000 грн - прострочене тіло кредиту, 300 983,61 грн - прострочені відсотки по траншу та 41 311,48 грн - строкові відсотки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 1 порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 в частині своєчасного та в повному обсязі повернення кредиту та відсотків, внаслідок чого наявні підстави для їх солідарного стягнення з відповідача 1, як позичальника за цим кредитним договором, та відповідачів 2, 3, як поручителів за договорами поруки №01/23-ГД-П від 26.07.2023 та №02/23-ГД-П від 26.07.2023, а також для звернення стягнення на майно, яке належить на праві власності відповідачу 4 та передане ним у заставу згідно договору застави транспортних засобів від 26.07.2023 (посвідченого 26.07.2023 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченком С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1700).
20.02.2025 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу, якою, у т.ч. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
21.02.2025 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу, якою справу №910/658/25 передано за підсудністю до Господарського суду Донецької області за місцезнаходженням відповідача 1.
20.03.2025 справа №910/658/25 надійшла до Господарського суду Донецької області та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Ніколаєвій Л.В.
02.04.2025 Господарським судом Донецької області постановлено ухвалу, якою прийнято справу №910/658/25 до свого провадження, підготовче засідання призначено на 29.04.2025, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
28.04.2025 за вх.№2866/25 та 05.08.2025 вх.№01-41/7495/25 господарський суд одержав заяви позивача, за змістом яких він заявив про зменшення позовних вимог в частині вимоги про звернення стягнення на предмет застави за договором застави транспортних засобів, посвідченим 26.07.2023 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченком С.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1700, та зазначив, що на теперішній час позовні вимоги мають наступний зміст: «Стягнути солідарно з ТОВ «ЛВР Кондитер», ТОВ «ЛВР Алко», ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором з відкриття відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 в розмірі 3 342 295,09 грн, з яких: 3 000 000 грн - прострочене тіло кредиту, 300 983,61 грн - прострочені відсотки по траншу та 41 311,48 грн - строкові відсотки». Також позивач просить суд повернути судовий збір у розмірі 50 134,43 грн, сплачений при поданні позову за вимогу про звернення стягнення на предмет застави.
29.04.2025 підготовче засідання не відбулось у зв`язку перебуванням судді Ніколаєвої Л.В. на лікарняному та у подальшому призначено на 07.08.2025, про що учасників справи повідомлено ухвалою від 08.07.2025.
06.08.2025 за вх. №5071/25 господарський суд одержав відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк на подання відзиву, долучити відзив до матеріалів справи та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач 1 зазначає, що звернення позивача з цим позовом є передчасним, оскільки строк повернення кредиту, який за умовами п. 1.3. генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/23-ГД від 26.07.2023 становить 36 місяців та відповідно до п. 1.1. кредитного договору з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 встановлений до 24.07.2026, ще не настав, а вимога від 22.11.2024 №1030/2140 про дострокове повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом була направлена позивачем на неактуальну на час направлення вимоги адресу.
Також відповідач 1 вказує, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом на суму кредиту 3 000 000 грн є неправомірним, оскільки згідно з меморіальним ордером №2426467 від 27.07.2023 та банківськими виписками по рахунку позичальника сума наданих йому кредитних коштів становить 2 970 000 грн, а грошові кошти в сумі 30 000 грн, надані згідно з меморіальним ордером №2426468 від 27.07.2023, є комісією за надання кредиту, тобто в розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не є кредитом.
В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позовну заяву відповідач 1 зазначає, що директор товариства не є фахівцем в галузі права, а договір про надання правничої (правової) допомоги №04/08-2025 між відповідачем 1 та адвокатом було укладено лише 04.08.2025.
Також відповідач 1 звертає увагу на те, що він знаходиться на території можливих бойових дій, що суттєвим чином вплинуло на забезпечення захисту його майнових прав та представництво його інтересів при здійсненні судового розгляду у справі №910/658/25, з огляду на значні труднощі в пошуку адвоката на території проведення можливих бойових дій та укладенні з ним відповідного договору про надання професійної правничої допомоги.
06.08.2025 за вх. №5073/25 господарський суд одержав клопотання відповідача 1 про призначення судової економічної експертизи, в якому він просить призначити у справі №910/658/25 судову економічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання: 1) чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ТОВ «ЛВР Кондитер» в частині нарахування і сплати процентів по кредиту перед АТ «Оксі Банк» умовам генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/23-ГД від 26.07.2023 та кредитного договору з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 та розрахунковим документам (випискам по особовим рахункам) щодо нарахування і сплати процентів за зазначеними кредитними договорами?; 2) який дійсний розмір заборгованості ТОВ «ЛВР Кондитер» за простроченими та строковими процентами по кредиту перед АТ «Оксі Банк» за генеральним договором на здійснення кредитних операцій №01/23-ГД від 26.07.2023 та кредитним договором з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 з урахуванням всіх здійснених ТОВ «ЛВР Кондитер» оплат в рахунок сплати процентів за визначеними кредитними договорами?. Проведення судової економічної експертизи просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, витрати на проведення судової економічної експертизи покласти на ТОВ «ЛВР Кондитер», зупинити провадження у справі №910/658/25 - до судової економічної експертизи.
07.08.2025 господарським судом постановлено ухвалу, якою (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10.09.2025): заяву АТ «Оксі Банк» за вх. №2866/25 від 28.04.2025 (з урахуванням заяви за вх.№01-41/7495/25 від 05.08.2025), розцінену як заяву про зміну предмета позову, прийнято до розгляду, вирішено здійснювати подальший розгляд справи №910/658/25 за наступним предметом спору - солідарне стягнення з ТОВ «ЛВР Кондитер», ТОВ «ЛВР Алко» та ОСОБА_1 3 342 295,09 грн, з яких 3 000 000 грн - прострочене тіло кредиту, 300 983,61 грн - прострочені відсотки по траншу та 41 311,48 грн - строкові відсотки; повернуто АТ «Оксі Банк» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 50 134,43 грн, сплачений згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №339986 від 17.02.2025; відмовлено ТОВ «ЛВР Кондитер» у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву за вх. № 5071/25 від 06.08.2025; прийнято відзив ТОВ «ЛВР Кондитер» за вх. № 5071/25 від 06.08.2025 та вирішено здійснювати подальший розгляд з його врахуванням; запропоновано АТ «Оксі Банк», ТОВ «ЛВР Алко» та ОСОБА_1 надати до суду письмову позицію щодо клопотання ТОВ «ЛВР Кондитер» за вх. №5073/25від 06.08.2025 про призначення судової економічної експертизи; відкладено підготовче засідання на 10.09.2025.
18.08.2025 за вх. №01-41/7821/25 господарський суд одержав заперечення позивача на клопотання відповідача 1 про призначення судової експертизи. Позивач вказує, що оскільки кредитним договором чітко визначені умови кредитування, в тому числі розмір наданого за кредитним договором кредиту - 3 000 000 грн, та порядок сплати комісії в розмірі 30 000 грн, в матеріалах справи наявні докази надання кредиту та сплати комісії у зазначених розмірах, тому відсутні підстави для призначення судової економічної експертизи. Для відповіді на поставлені відповідачем 1 запитання потреба залучення особи із спеціальними знаннями у сфері іншій, ніж право, відсутня. Позивач, посилаючись на п. 168 Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України, затв. постановою Правління НБУ від 21.02.2018 № 14, п. п. 2.1., 5.4. кредитного договору, вказує, що твердження відповідача 1 про фактичне надання йому кредиту в розмір 2 970 000 грн є помилковим, оскільки згідно з меморіальними ордерами №2426467 від 27.07.2023 на суму 2 970 000 грн та №2426468 від 27.07.2023 на суму 30 000 грн відповідачу надано кредит в розмірі 3 000 000 грн.
10.09.2025 у підготовчому засіданні господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено підготовче засідання на 09.10.2025, про що сторін повідомлено ухвалою від 10.09.2025.
09.10.2025 у підготовчому засіданні господарським судом постановлено ухвалу в протокольній формі, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 1 від 06.08.2025 за вх. №5073/25 про призначення судової економічної експертизи, оскільки суд може самостійно надати оцінку існуючим правовідносинам та встановити відповідні ним обставини на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, потреба залучення особи із спеціальними знаннями у сфері іншій, ніж право, відсутня.
Одночасно, господарським судом постановлено ухвалу в протокольній формі, якою підготовче засідання відкладено на 17.10.2025, про що сторін повідомлено ухвалою від 09.10.2025.
17.10.2025 за вх. №6506/25 господарський суд одержав клопотання відповідача 1 про витребування у позивача виписок з особових рахунків ТОВ «ЛВР Кондитер», які складені на підтвердження операцій з руху коштів у зв`язку з виконанням кредитного договору з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 та які відповідають вимогам до первинних облікових бухгалтерських документів, встановленим в ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенні про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затв. постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, та Положенні про організацію операційної діяльності в банках України, затв. постановою Правління НБУ від 18.06.2003 №254.
В обґрунтування клопотання відповідач 1 зазначає, що наявні в матеріалах справи банківські виписки не відповідають вимогам, встановленим законодавством до первинних бухгалтерських документів, не містять необхідних реквізитів, а тому не можуть підтвердити факт надання кредитних коштів. Відповідач 1 пояснює, що не звертався самостійно до банку з метою отримання виписок з особових рахунків, оскільки у нього відсутні підстави вважати, що на таке звернення банк надасть інші документи, відмінні від тих, що вже наявні в справі.
17.10.2025 за вх. №6508/25 господарський суд одержав клопотання відповідача 1 про витребування у позивача належним чином засвідчених копій заявок позичальника про видачу кредиту/траншу (листів), які подавались на виконання вимог п. 2.4. кредитного договору з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023.
В обґрунтування клопотання відповідач 1 зазначає, що відсутність в матеріалах справи цих документів унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, пов`язаних із порядком надання кредитних коштів у межах кредитної лінії. Неможливість самостійно отримати докази відповідач 1 пояснює тим, що ці документи містять відомості, які є банківською таємницею, а отже, не можуть бути надані банком у відповідь на адвокатський запит.
17.10.2025 за вх. №6507/25 господарський суд одержав клопотання відповідача 1 про призначення економічної експертизи, в якому він просить: призначити у справі експертизу документів фінансово-кредитних операцій; проведення судової експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експерту поставити такі питання: « 1) чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ТОВ «ЛВР Кондитер» перед АТ «Оксі Банк» умовам укладеного між ними кредитного договору з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором; 2) який дійсний розмір заборгованості ТОВ «ЛВР Кондитер» перед АТ «Оксі Банк» за кредитним договором з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 з урахуванням всіх здійснених ТОВ «ЛВР Кондитер» оплат в рахунок погашення заборгованості та з огляду на погоджену сторонами черговість задоволення вимог кредитора щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором?»; зупинити провадження у справі на час проведення судової економічної експертизи.
В обґрунтування клопотання відповідач 1 зазначає, що з наданих банком документів неможливо встановити чи був здійснений розрахунок заборгованості з дотриманням визначеної кредитним договором черговості погашення заборгованості. Призначення експертизи дозволить встановити чи відповідають здійснені позивачем розрахунки умовам кредитного договору, визначити реальний розмір заборгованості відповідача 1 з урахуванням строкових і прострочених відсотків, а також інших платежів за кредитним договором, перевірити відповідність цих розрахунків фактичному руху коштів, відображеному у виписках з особових рахунків.
17.10.2025 у підготовчому засіданні господарським судом постановлено ухвалу в протокольній формі, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 1 за вх. №6507/25 від 17.10.2025 про призначення експертизи, оскільки спірним кредитним договором чітко визначені умови кредитування, в тому числі розмір наданого кредиту, порядок повернення кредиту, сплати процентів, комісії, суд може самостійно надати оцінку існуючим правовідносинам та встановити відповідні ним обставини на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи та які можуть бути надані сторонами додатково, потреба залучення особи із спеціальними знаннями у сфері іншій, ніж право, відсутня, що виключає призначення судової економічної експертизи у цій справі; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 1 за вх. №6508/25 від 17.10.2025 про витребування доказів, оскільки ним не доведено неможливості їх самостійного отримання, не надано до суду доказів щодо вжиття заходів для самостійного отримання відповідних документів, зокрема, звернення до банку з запитами про отримання необхідних документів.
Одночасно, 17.10.2025 господарським судом постановлено ухвалу, якою зобов`язано АТ «Оксі Банк» надати до суду належним чином засвідчені копії первинних документів (платіжних інструкцій) щодо здійснення відповідачем 1 оплат за кредитним договором з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 за період з моменту укладення договору по теперішній час; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.11.2025.
05.11.2025 у підготовчому засіданні господарським судом постановлено ухвалу в протокольній формі, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025, про що сторін повідомлено ухвалою від 05.11.2025.
Відповідачі 1, 2 в судове засідання 02.12.2025 не з`явились. Відзив на позов відповідач 2 не подав.
Щодо клопотань відповідачів 1, 2 про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.
У ст. 42 ГПК України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст. 43 цього кодексу зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Статтею 216 ГПК України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За приписами ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Посилання представника відповідача 2 на необхідність додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції, підготовки процесуальних документів та подання доказів по справі, за висновком суду не є поважними причинами неявки в судове засідання, а отже й підставою для його відкладення.
При цьому, розгляд справи здійснюється з 20.02.2025, відповідач 2 був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення процесуальних документів суду до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС і мав достатньо часу для вчинення процесуальних дій, спрямованих на захист своїх прав та інтересів, в тому числі й подання процесуальних заяв та доказів, що за приписами ГПК України здійснюється виключно на стадії підготовчого провадження.
Одночасно, відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Тобто, за відсутності представника, відповідач 2 мав право брати участь в розгляді справи в порядку самопредставництва.
Крім того, відповідачем 2 не наведено обставин, які б перешкоджали укласти договір про надання правової (професійної правничої) допомоги раніше, ніж 02.12.2025.
З огляду на викладене, враховуючи тривалий час розгляду справи, а також те, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, неявка представників відповідачів 1, 2 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи.
Відповідач 3 відзив на позов не надав, в судове засідання 02.12.2025 не з`явився, причини неявки не повідомив. При цьому, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений з урахуванням наступного.
Ухвала від 05.11.2025 направлена відповідачу 3 (поштове відправлення R66) на поштову адресу: м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 27/29, кв. 23, яка зазначена в ЄДДР (відповідь №1087584 від 03.02.2025 на запит суду). Проте, за інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» https://www.ukrposhta.ua, ухвала від 05.11.2025 (поштове відправлення R66) повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.03.2021 у справі №910/1487/20 та врахована судом, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРПОУ прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (постанови Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 22.10.2024 у справі №910/18480/20).

Отже, враховуючи, що ухвала від 05.11.2025 направлена за належною адресою відповідача 3 і повернута поштою з причини відсутності адресата за вказаною адресою, з огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про будь-яку іншу адресу відповідача 3, за висновком суду, відповідач 3 є таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином.

Направлення ухвали від 05.11.2025 до електронного кабінету відповідача 3 господарським судом не здійснювалось, оскільки він не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

Слід зазначити, що ухвала від 05.11.2025 розміщена в ЄДРСР, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст. 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень»), та відповідач 3 мав додаткову можливість ознайомитись з нею у цьому реєстрі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

На підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України господарським судом 02.12.2025 складено та підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Частиною 3 ст. 177 ГПК України визначено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті (ч. 2 ст. 195 ГПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Справа розглянута з перевищенням встановленого процесуальним законом строку з об`єктивних причин, пов`язаних з дією воєнного стану на території України, поточною ситуацією у м. Харків, який є прифронтовим містом (обстріли міста, що становить загрозу для життя і здоров`я людини (у т.ч. суддів та працівників апарату), повітряні тривоги, під час яких кожен має перебувати в укритті), особливим режимом роботи суду в умовах воєнного стану (дистанційний (віддалений) режим роботи суду або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), обмежений доступ до приміщення суду).

При цьому, незважаючи на ці обставини (які значно уповільнюють роботу суду (під час повітряних тривог судові засідання не проводяться) та впливають на весь робочий процес (у т.ч. своєчасність опрацювання вхідної кореспонденції, виготовлення процесуальних документів тощо), господарським судом вжито всіх можливих заходів щодо забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку в розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено наступне.

26.07.2023 між АТ «Оксі Банк» (кредитодавець/банк, позивач) та ТОВ «ЛВР Кондитер» (позичальник, відповідач 1) укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій №01/23-ГД, яким визначаються загальні умови надання кредитодавцем послуг позичальнику по здійсненню активних операцій, зокрема: надання кредитів у формі відновлювальних кредитних ліній (далі кредитні операції), а також загальні умови передачі в заставу майна/майнових прав в забезпечення виконання позичальником зобов`язань перед кредитодавцем за вказаними операціями (п. 1.1. генерального договору).

Конкретні порядок і умови надання вказаних послуг та розрахунки за ними визначаються в окремих договорах, що укладаються сторонами в рамках цього договору і носять назви відповідно до виду операції, зокрема: кредитні договори на відкриття кредитних ліній, далі кредитні договори/кредитний договір (п. 1.2. генерального договору).

Загальні умови, на яких кредитодавець надає послуги позичальнику по здійсненню кредитних операцій: загальна сума кредитних операцій за всіма кредитними договорами (сума, яка фактично видана, а також яка підлягає до видачі кредитодавцем позичальнику за умовами кредитних договорів), надалі ліміт, не може бути більшою ніж 7 000 000 грн та вказаний ліміт розподіляється наступним чином та на наступних умовах: 1) за кредитом - відновлювальна кредитна лінія, сума кредиту - 4 000 000 грн, строк кредитування - 24 місяці, мета кредиту поповнення обігових коштів; 2) вид кредиту відновлювальна кредитна лінія, сума кредиту 3 000 000 грн, строк кредитування 36 місяців (п. 1.3. генерального договору).

Строк дії ліміту встановлюється до 24 липня 2026 року (включно) з урахуванням строків кредитування в рамках ліміту кредитування, як це вказано в п. 1.3. договору (п. 1.4. генерального договору).

Сума кожної кредитної операції (за окремим кредитним договором) визначається в межах ліміту договору і з врахуванням умов положень цього договору (п. 2.1. генерального договору).

Сплата заборгованості (кредит, проценти, комісійна винагорода, штраф, пеня і. т.д.) за кредитними договорами здійснюється відповідно до конкретних умов кредитних договорів (п. 2.3. генерального договору).

У випадку порушення позичальником умов будь-якого із кредитних договорів та/або договорів, що забезпечують виконання зобов`язань за цим договором (і кредитними договорами), кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення усієї заборгованості позичальника за всіма чи будь-якими з кредитних договорів, повернення отриманих за ними грошових коштів: сплати нарахованих процентів, комісійної винагороди, штрафу та пені, інших грошових зобов`язань відповідно до умов кредитних договорів (п. 2.4. генерального договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (уповноваженими представниками сторін) та діє до повного виконання зобов`язань позичальника за цим договором та кредитними договорами (п. 4.6. генерального договору).

26.07.2023 між АТ «Оксі Банк» (кредитодавець/банк, позивач) та ТОВ «ЛВР Кондитер» (позичальник, відповідач 1), в рамках генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/23-ГД від 26.07.2023, укладено кредитний договір з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД, відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець надає грошові кошти (кредит) в рамках відкритої йому відновлюваної відкличної кредитної лінії (кредитна лінія) позичальнику в межах ліміту кредитної лінії у сумі 3 000 000 грн на строк з 26 липня 2023 року до 24 липня 2026 року (включно), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти/відсотки за фіксованою процентною ставкою у розмірі 24% річних, а також комісії на умовах та у строки, передбачених договором. Кредит надається на поповнення обігових коштів.

Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку № НОМЕР_1 на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 в АТ «Оксі Банк» без урахування комісійної винагороди, яка перераховується кредитодавцю в момент надання кредиту на рахунок неамортизованого дисконту у розмірі та порядку, передбаченому п. 5.4. договору (п. 2.1. кредитного договору).

Повернення кредиту здійснюється згідно з графіком зменшення ліміту кредитної лінії і на відповідну дату у вказаному графіку сума заборгованості за кредитом має бути погашена позичальником перед банком таким чином, щоб вона була не більше встановленого ліміту кредитної лінії на відповідну дату, а саме: 26.07.2023 ліміт кредитної лінії 3 000 000 грн; 25.07.2024 - 0,00 грн; 26.07.2024 3 000 000 грн; 25.07.2025 0,00 грн; 26.07.2025 3 000 000 грн; 24.07.2026 0,00 грн. Надання кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами у вигляді траншів на підставі заявок про видачу кредиту/траншу від позичальника (листа від позичальника) (далі заявка про видачу кредиту). У заявках на видачу кредиту обов`язково вказується сума кредиту/траншу. Строк користування траншем не може перевищувати 12 місяців з дати отримання траншу, але в будь-якому випадку з врахуванням графіку, вказаного в п. 2.4. договору (п. 2.4. кредитного договору).

За змістом п. 3.1. кредитного договору виконання позичальником зобов`язань за договором забезпечується: заставою транспортних засобів, які належать на праві власності ТОВ «СТР Транс» за відповідним договором застави, порукою фізичної особи ОСОБА_1 за відповідним договором поруки, порукою ТОВ «ЛВР Алко» за відповідним договором поруки, які мають бути укладені в день укладення цього договору.

Позичальник зобов`язується, зокрема: повертати кредитні кошти, отримані у вигляді кожного траншу, у строки та згідно умов договору, в тому числі п. 2.4. цього договору та повернути кредитні кошти у повному обсязі о 16 годині 00 хвилин, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений за домовленістю сторін на підставі додаткової угоди до цього договору (пп. 4.2.1. п. 4.2. кредитного договору); своєчасно здійснювати сплату кредитодавцеві нарахованих процентів за користування кредитом та комісійної винагороди в порядку та на умовах, передбачених договором (пп. 4.2.3. п. 4.2. кредитного договору); повідомляти кредитодавця про будь-які зміни свого найменування, установчих документів, складу органів керівництва, юридичної та фактичної адреси, номерів телефону, керівників та бухгалтерів або їх паспортних даних у семиденний строк з дня настання відповідних змін, а також при отриманні інформації про можливі зміни в установчих документах, зокрема, щодо складу засновників позичальника, а також складу органів керівництва позичальника, невідкладно повідомляти про це кредитодавця (пп. 4.2.10. п. 4.2. кредитного договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється кредитодавцем з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, процентної ставки, передбаченої п. 1.1. договору. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем, тобто враховується день надання кредиту і не враховується день його погашення (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/факт») (п. 5.1. кредитного договору).

Сплата позичальників процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, не пізніше п`ятого календарного дня місяця, наступного за звітнім, а також в день повернення кредиту, на рахунок кредитодавця № НОМЕР_3 (п. 5.2. кредитного договору).

Сплата позичальником комісійної винагороди за перший рік кредитування здійснюється в розмірі 1% від ліміту, починаючи з другого року кредитування, сплата комісійної винагороди починається щорічно з 24 липня в розмірі 1% від ліміту на рахунок кредитодавця № НОМЕР_4 (п. 5.4. кредитного договору).

У разі недостатності суми отриманого платежу для виконання позичальником його зобов`язань за договором у повному обсязі отриману суму кредитодавець направляє на погашення заборгованості позичальника у такій черговості: 1) заборгованість за простроченими процентами та несплаченими в строк комісійними винагородами; 2) прострочена заборгованість за основним боргом; 3) строкова заборгованість за процентами та комісійними винагородами; 4) строкова заборгованість за основним боргом; 5) витрати кредитодавця, пов`язані з одержанням виконання; 6) неустойка за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; 7) інша неустойка за умовами договору (п. 6.8. кредитного договору).

Всі повідомлення, вимоги, інше за цим договором будуть вважатися зробленими (врученими) належним чином у разі, якщо вони здійснені, зокрема, у письмовій формі та надіслані цінним листом з повідомленням про вручення за зазначеними адресами сторін у реквізитах цього договору (реквізитах додаткових договорів до договору, останньою повідомленою адресою сторони, у разі зміни такої адреси) та/або місцезнаходження сторони, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, про що вказано в повідомленні про вручення, а в разі повернення листа на адресу банку з іншими поштовими відмітками (в тому числі закінчення терміну зберігання, відсутність адресата за вказаною адресою, відмова адресата від одержання ті інше) з дати відправлення такого повідомлення (п. 6.15. кредитного договору).

Договір набуває чинності та є укладеним з дати його підписання сторонами/уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором та генеральним договором на здійснення кредитних операцій (п. 9.1. кредитного договору).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 було укладено договори поруки:

- №01/23-ГД-П від 26.07.2023 між АТ «Оксі Банк» (кредитор/банк, позивач) та ТОВ «ЛВР Алко» (поручитель, відповідач 2);

- №02/23-ГД-П від 26.07.2023 між АТ «Оксі Банк» (кредитор/банк, позивач) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач 3).

Згідно з п. 2.1. вказаних договорів поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання боржником в повному обсязі зобов`язань за основним договором, в тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов основного договору та додаткових договорів (угод) до нього.

Основним договором є генеральний договір на здійснення кредитних операцій №01/23-ГД від 26.07.2023, за яким кредитор встановлює боржнику ліміт на здійснення кредитних операцій в розмірі 7 000 000 грн на строк до 24.07.2026 (включно), та в т.ч. укладений в його рамках кредитний договір з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023. Зобов`язанням є, зокрема: повернути в повному обсязі кредитні кошти, отримані відповідно до умов кредитного договору в сумі 3 000 000 грн на зазначений в кредитному договорі рахунок у строки, терміни, встановлені графіком погашення кредиту згідно кредитного договору (якщо передбачено такий графік погашення згідно кредитного договору), але в будь-якому випадку до 16 години 00 хвилин 24 липня 2026 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору та/або згідно умов іншої угоди між кредитором та боржником; сплатити фіксовану процентну ставку в розмірі 24% річних на умовах, зазначених у основному договорі; сплатити кредитору комісійні винагороди в розмірі, в строки та на умовах, зазначених в основному договорі (п. 1.1. договорів поруки).

Кредитор має право в разі порушення боржником будь-якого зобов`язання (повністю або частково) за основним договором або неналежного його виконання звернутись до поручителя з вимогою про виконання такого зобов`язання/його частини, а поручитель зобов`язується виконати його за боржника в порядку та строки, зазначені в вимозі (п. 3.1. договорів поруки).

Строк поруки за договором: з дати підписання цього договору до дня остаточного терміну повернення кредиту + 10 років (п. 4.1. договорів поруки).

В разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором, поручитель зобов`язується погасити заборгованість за основним договором протягом 10 календарних днів з дати отримання вимоги кредитора про невиконання/порушення виконання боржником своїх зобов`язань, якщо інший строк не встановлено у вимозі (пп. 5.4.2. п. 5.4. договорів поруки).

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом строку дії поруки, визначеного цим договором (п. 10.1. договорів поруки).

Згідно з меморіальним ордером №2426467 від 27.07.2023 з позичкового рахунку відповідача 1 № НОМЕР_1 перераховано на його поточний рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 2 970 000 грн з призначенням платежу «надання кредиту за договором №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023».

Згідно з меморіальним ордером №2426468 від 27.07.2023 з позичкового рахунку відповідача 1 № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_4 перераховано грошові кошти в розмірі 30 000 грн з призначенням платежу «дисконт за договором №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023».

У зв`язку з порушенням відповідачем 1 умов кредитного договору, 24.11.2024 позивач направив йому вимогу про усунення порушення від 22.11.2024 №1030/2140, згідно з якою вимагав в десятиденний термін з моменту отримання цієї вимоги повністю погасити заборгованість в розмірі 3 342 295,09 грн за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023.

Також, позивач звернувся до поручителів (відповідач 2 та відповідач 3) з вимогами від 22.11.2024 №1030/2139, №1030/2134 аналогічного змісту.

Направлення вимог на адреси відповідачів, які зазначені в кредитному договорі та договорах поруки, підтверджується описами вкладень, фіскальними чеками та поштовими накладними.

Невиконання відповідачами в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 10561 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Зобов`язання відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.

Як вище встановлено судом, між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023, на виконання якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 3 000 000 грн, що підтверджується меморіальними ордерами від 27.07.2023 №2426467 на суму 2 970 000 грн та №2426468 на суму 30 000 грн.

Відповідачем 1 не заперечується факт отримання ним кредитних коштів в розмірі 2 970 000 грн.

Щодо доводів відповідача 1 про те, що грошові кошти в розмірі 30 000 грн, надані згідно з меморіальним ордером №2426468 від 27.07.2023, не є кредитом в розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», суд зазначає наступне.

Як свідчить меморіальний ордер від 27.07.2023 №2426468 грошові кошти в розмірі 30 000 грн перераховані з позичкового рахунку відповідача 1, зазначеного в п. 2.1. кредитного договору, на рахунок банку, вказаний в п. 5.4. кредитного договору для сплати комісійної винагороди, з призначенням платежу «дисконт за договором №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023».

Відповідно до п. 168 Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України, затв. постановою Правління НБУ від 21.02.2018 № 14, банк відображає комісії, що є невід`ємною частиною доходу (витрат) фінансового інструменту, за рахунками дисконту (премії) за цим фінансовим інструментом.

Фінансовий інструмент - це договір, згідно з яким одночасно виникає фінансовий актив в одного суб`єкта господарювання і фінансове зобов`язання або інструмент власного капіталу в іншого суб`єкта господарювання (пп. 33 п. 3 Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України).

За визначенням, наведеним в ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Оскільки сума комісійної винагороди, сплата якої передбачена п. п. 2.1., 5.4. кредитного договору, була перерахована банку з позичкового рахунку відповідача 1, на якому обліковується кредит, вона є такою, що сплачена за рахунок коштів, наданих банком, а не з власних коштів позичальника, тобто, є кредитом.

Суд зауважує, що з урахуванням положень ст. ст. 6, 626-628 ЦК України під час укладення договору позичальник був ознайомлений зі змістом договору, не звертався до банку щодо роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу виконання зобов`язань і не заявляв про те, що йому незрозумілі умови кредитного договору. Фактично, позичальник, підписуючи кредитний договір, погодився на сплату комісійної винагороди за рахунок кредитних коштів.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором з відкриття відновлювальної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 виконав, надавши відповідачу 1 грошові кошти в розмірі 3 000 000 грн.

Втім, відповідач 1 не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором, що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості та банківськими виписками по рахункам.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Аналогічні норми містяться в п. 42 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затв. Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75 (далі - Положення).

Згідно з п. 57 Положення інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри: клієнтські рахунки та виписки з них (п. 59 Положення).

Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку (п. 61 Положення).

Пунктом 62 Положення визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій.

Дослідивши надані позивачем банківські виписки з рахунків, суд встановив, що вони містять всі обов`язкові реквізити, передбачені п. 61 Положення.

Отже, надані позивачем банківські виписки з рахунків є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Щодо доводів відповідача 1 про передчасність звернення позивача до суду з цим позовом, оскільки кредит наданий йому на строк до 24.07.2026, суд зазначає наступне.

За змістом п. п. 1.1., 2.4. кредитного договору позивач надає відповідачу 1 в рамках відкритої відновлюваної відкличної кредитної лінії в межах ліміту кредитної лінії кредит на строк з 26.07.2023 до 24.07.2026 (включно) з урахуванням графіку погашення кредитної заборгованості за кожним з наданих траншів/кредитів.

Тобто, відповідач 1 протягом строку дії кредитної лінії мав право на неодноразове отримання кредитних коштів (траншів) в межах суми ліміту, зокрема, й повторне отримання повної суми ліміту після повернення цих коштів (траншу) згідно графіку.

Строк дії кредитної лінії (строк в межах якого можуть бути видані кошти) та строк на який фактично видаються кошти (транш) не є тотожними поняттями.

Виходячи з положень п. 2.4. кредитного договору щодо строку користування кожним траншем, який не може перевищувати 12 місяців, та відповідно до встановленого в зазначеному пункті договору графіку, строк повернення кредиту, наданого 27.07.2023 є таким, що настав 25.07.2024.

З виписки по позичковому рахунку відповідача вбачається, що 25.07.2024 позивачем віднесено на прострочення кредит в розмірі 3 000 000 грн за кредитним договором №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023.

Отже, оскільки на час звернення позивача з цим позовом до суду строк повернення кредиту настав, безпідставними є доводи відповідача 1, що звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості є передчасним.

Суд зауважує, що факт направлення / не направлення банком вимоги позичальнику про сплату кредиту, строк повернення якого настав, не впливає на наявність порушення прав кредитора, який може вимагати їх захисту, у тому числі шляхом пред`явлення позову до суду.

Більш того, матеріалами справи підтверджується направлення позивачем вимоги про усунення порушення від 22.11.2024 №1030/2140 відповідачу 1 на адресу, зазначену в кредитному договорі, що за відсутності доказів повідомлення відповідачем 1 позивача в порядку, визначеному пп. 4.2.10. п. 4.2. кредитного договору, про зміну юридичної адреси, відповідає умовам п. 6.15. кредитного договору.

Матеріали справи, зокрема, банківські виписки по рахункам, свідчать, що у встановлений договором строк кредитні кошти банку позичальником не повернуті в повному обсязі. Станом на 22.11.2024 заборгованість за кредитом складає 3 000 000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає наступне.

З розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом, який здійснений позивачем та згідно з яким її розмір за період з 27.07.2023 по 21.11.2024 складає 342 295,09 грн, вбачається, що проценти нараховані за межами строку користування траншем, наданим 27.07.2023, який визначений в п. 2.4. кредитного договору - 25.07.2024.

У постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду навела висновок про те, що припис абз.2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вона вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку кредитування) стягуються проценти на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку кредитування) - на підставі положень ч. 2 ст.625 ЦК України.

З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 касаційний суд визначив, що проценти за користування кредитом нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі, вони розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник, порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Одночасно, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затв. ЗУ від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Пунктом 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, на період дії в Україні воєнного стану законодавець звільнив позичальника, зокрема, від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором.

Здійснивши розрахунок процентів за користування кредитом в межах строку користування траншем, наданим 27.07.2023, за період з 27.07.2023 по 25.07.2024, суд встановив, що їх розмір складає 718 884,33 грн.

Матеріали справи, зокрема, банківські виписки по рахункам, меморіальний ордер №4024603 від 20.06.2024, платіжна інструкція кредитового переказу №19 від 06.11.2023, свідчать, що у період з 07.08.2023 по 20.06.2024 відповідачем 1 здійснено платежі по кредитному договору в загальному розмірі 610 687,61 грн.

Дослідивши умови кредитного договору щодо строків сплати кредиту (траншу), процентів за користування кредитом та черговості погашення заборгованості, суд дійшов висновку про правомірність зарахування позивачем здійснених відповідачем платежів на рахунок строкових та прострочених процентів (в залежності від дати сплати).

Таким чином, прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 27.07.2023 по 25.07.2024 становить 108 196,72 грн. Нарахування позивачем процентів за період з 26.07.2024 по 21.11.2024, з огляду на попередні висновки суду, є неправомірним.

Положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, зважаючи на порушення відповідачем 1 своїх зобов`язань за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023, позивач набув право вимоги до відповідачів 2, 3, як солідарних з ним боржників, обсяг відповідальності яких, за умовами договорів поруки №01/23-ГД-П від 26.07.2023, №02/23-ГД-П від 26.07.2023, збігається з обсягом відповідальності відповідача 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачено ст. 543 ЦК України, основний з яких визначено у частині першій цієї статті, а саме: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Вимоги до поручителів про виконання ними солідарного з боржником зобов`язання за договором пред`явлено позивачем в межах строку дії поруки згідно з договорами поруки №01/23-ГД-П від 26.07.2023 та №02/23-ГД-П від 26.07.2023.

За таких обставин, враховуючи, що боржник та поручителі відповідають перед кредитором за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №19/23-ВКЛ-ГД від 26.07.2023 як солідарні боржники, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитом в розмірі 3 000 000 грн та за процентами за користування кредитом в розмірі 108 196,72 грн.

На підставі ст. 129 ГПК України, з огляду на часткове задоволення судом позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 50 134,43 грн покладаються на позивача та відповідачів (в рівних частинах) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства «Оксі Банк» задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33Б, ідент. код 43327309), Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Алко» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, с. Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд. 4, ідент. код 42784646), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, Львівська обл., м. Львів, вул. Газова, буд. 17, ідент. код 09306278) заборгованість за кредитом в розмірі 3 000 000 (три мільйони) грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 108 196 (сто вісім тисяч сто дев`яносто шість) грн 72 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Кондитер» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33Б, ідент. код 43327309) на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, Львівська обл., м. Львів, вул. Газова, буд. 17, ідент. код 09306278) судовий збір в розмірі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн 98 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВР Алко» (85032, Донецька обл., Покровський р-н, с. Добропілля, Промзона №1, вул. Промислова, буд. 4, ідент. код 42784646) на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, Львівська обл., м. Львів, вул. Газова, буд. 17, ідент. код 09306278) судовий збір в розмірі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн 98 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «Оксі Банк» (79019, Львівська обл., м. Львів, вул. Газова, буд. 17, ідент. код 09306278) судовий збір в розмірі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн 98 коп.

6. В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 11.12.2025.

Суддя Л.В. Ніколаєва