ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" грудня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/986/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" (81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Героїв УПА, 4; )

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш; Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046)

про стягнення 1 067 994 грн 00 коп.

у судове засідання з`явилися:

- від позивача: Данілін Сергій Володимирович (в режимі ВКЗ);

- від відповідача: Процун Ольга Іванівна (в режимі ВКЗ);

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2025 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 067 994 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач (постачальник) вказує на невиконання відповідачем (покупець) Договору поставки № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/986/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18.11.2025. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв.

14 листопада 2025 року від відповідача надійшов відзив, у якому Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" вказує, що після відкриття провадження у справі сплатило частину (а саме: 108 500 грн 00 коп.) заборгованості, яка є предметом спору. В іншій частині визнає позовні вимоги повністю на суму 959 494 грн 00 коп. Просить суд повернути позивачу в порядку ч. 1 ст. 130 ГПК України 50 % судового збору який був сплачений при поданні позовної заяви у частині суми основного боргу на який визнано позов. Крім цього, у відзиві викладено клопотання про участь у всіх судових засіданнях у режимі відеоконференції у справі.

14 листопада 2025 року від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог на суму 146 500 грн 00 коп. У даній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" просить суд повернути йому судовий збір у розмірі 2 197 грн 50 коп. у зв`язку із закриттям провадження у справі.

24 листопада 2025 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи договору про надання юридичних послуг від 01.09.2025 та акт наданих послуг від 24.11.2025.

02 грудня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі частині стягнення 403 420 грн 24 коп. та про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

04 грудня 2025 року від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі про стягнення 1 067 994 грн 00 коп.

04 грудня 2025 року у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача в режимі ВКЗ.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, враховуючи що відповідач визнав у відзиві позовні вимоги та сплатив суму основного боргу, розглянувши заяви позивача та відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" як постачальником та Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" як замовником було укладено договір поставки № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 (далі Договір).

Згідно п.1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника, а замовник в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до Договору).

Згідно з п.1.2 Договору предметом поставки по даному договору є Продукція: 44160000-9 (Елементи трубопроводів з поліетилену), яка передбачена специфікацією №1 до Договору.

Згідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору, ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 1 067 994 грн (в т.ч. 177 999 грн. ПДВ).

Відповідно до п.3.1 Договору, продукція поставляється покупцю в період по 10.12.2024. Строк поставки даної продукції по даному Договору вказаний у специфікації №1 (додатку №1 даного договору) та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 180 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» за умови реєстрації постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п.6.2. Договору, про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Згідно з положеннями п. 8.3. Договору, успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно зі Стандартом Державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» СОУ НАЕК 038:2021.

Пунктом 8.4. Договору визначено, що датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем.

Судом встановлено, що в межах укладеного договору позивач поставив для відповідача товар на загальну суму 1 067 994 грн 00 коп., що підтверджується видатковими накладними № 5079 від 04.12.2024 на загальну суму 1 063 372,80 грн. та № 5083 від 04.12.2024 на загальну суму 4 621,20 грн.

Товар було прийнято без зауважень до якості або кількості чи асортименту, про проходження вхідного контролю.

Датою оформлення ярлика №1-8-734 на придатну продукцію за видатковою накладною № 5079 від 04.12.2024 року є 09.12.2024.

Датою оформлення ярлика №1-8-735 на придатну продукцію за видатковою накладною № 5083 від 04.12.2024 року є 17.12.2024.

Отже, розрахунок за товар за видатковою накладною № 5079 від 04.12.2024 мав відбутись до 07.06.2025, а за товар за видатковою накладною № 5083 від 04.12.2024 до 15.06.2025.

Суд встановив, що позивачем виконано зобов`язання з реєстрації податкових накладних за наслідками здійсненої поставки, що підтверджується податковими накладними №141 від 04.12.2024 та №142 від 04.12.2024.

07 жовтня 2025 року у зв`язку із відсутністю оплати поставленого товару, представник позивача звернувся до відповідача з претензією щодо оплати товару.

20 жовтня 2025 року надійшла відповідь на претензію, з якої вбачається, що Філією «ВП «Рівненська АЕС» вживаються заходи щодо проведення розрахунків з постачальниками товарів, робіт та послуг.

Наявна заборгованість стала приводом для звернення ТОВ "Ельпласт-Львів" до суду про стягнення 1 067 994 грн 00 коп. основного боргу.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Cудом встановлено, що після відкриття провадження у справі № 918/986/25 покупцем (відповідачем) сплачено усю суму основного боргу, яка є предметом спору, а саме 1 067 994 грн 00 коп. що підтверджується:

- платіжною інструкцією № 13166 від 07.11.2025 на суму 10 000 грн 00 коп. із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 1666,67 грн.

- платіжною інструкцією № 13165 від 07.11.2025 на суму 98 500 грн 00 коп. із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 1666,67 грн.

- інформаційним повідомленням "Клієнт-Банку" АТ "ПУМБ" про зарахування коштів № 13165 від 07.11.2025 на суму 98 500 грн 00 коп.;

- інформаційним повідомленням "Клієнт-Банку" АТ "ПУМБ" про зарахування коштів № 13166 від 07.11.2025 на суму 10 000 грн 00 коп.;

- інформаційним повідомленням "Клієнт-Банку" АТ "ПУМБ" про зарахування коштів № 13189 від 10.11.2025 на суму 38 000 грн 00 коп.;

- платіжною інструкцією № 13189 від 10.11.2025 на суму 38 000 грн 00 коп. із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 6 333, 33 грн.;

- платіжною інструкцією № 13317 від 14.11.2025 на суму 116 000 грн 00 коп із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 6 333, 33 грн.;

- платіжною інструкцією № 13346 від 17.11.2025 на суму 50 000 грн 00 коп із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 8 333, 33 грн.

- платіжною інструкцією № 13463 від 19.11.2025 на суму 4 621 грн 20 коп. із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 770 грн 20 коп.

- платіжною інструкцією № 13462 від 19.11.2025 на суму 86 299 грн 04 коп. із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 14 383 грн 17 коп.

- платіжною інструкцією № 13790 від 02.12.2025 на суму 598 334 грн 40 коп. із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ -99 722 грн 40 коп;

- платіжною інструкцією № 13791 від 02.12.2025 на суму 66 239 грн 36 коп. із призначенням платежу "Оплата за поставку елементів трубопроводів з поліетилену згідно ВН № 5079 від 04.12.2024 по Договору № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 Втч ПДВ - 11 039 грн 89 коп.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України унормовано, що суд закриває провадження у справі, зокрема якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК (відсутність предмету спору) можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач просить суд стягнути з відповідача 1 067 994 грн 00 коп., а відповідачем після звернення позивача до господарського суду із даним позовом у даній справі № 918/986/25 погашена основна заборгованість по Договору поставки № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 у розмірі 1 067 994 грн 00 коп., яка є предметос спору у даній справі, між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань стосовно даної заборгованості, то суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з вимогою про стягнення коштів у сумі 1 067 994 грн 00 коп.

Законом 2147 до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підп. «б» підпункту 1 п. 17 § 1 розділу 4).

Особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи через підсистему «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8. (Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, Провадження № 12-26гс22).

За таких обставин, враховуючи положення Закону України "Про судовий збір", з урахуванням того, що позовну заяву подано через підсистему "Електронний суд", позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 12 815 грн 93 коп. (16 019.91 грн * 0, 8)

Судом встановлено, що заявником внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 16 019.91 грн із належних 12 815 грн 93 коп., що підтверджується квитанцією про виконання платіжної інструкції № 2831 від 23.10.2025.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, - суд дійшов висновку, що сума судового збору яка підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" з Державного бюджету України становить 3 203 грн 98 коп.

У заяві від 14.11.2025 позивач просить суд повернути йому судовий збір.

Відтак суд повертає Товариству з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" з Державного бюджету України 3 203 грн 98 коп у зв`язку із сплатою судового збору із надлишком.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У зв`язку із закриттям провадження у справі 1 067 994 грн 00 коп. поверненню підлягає 12 815 грн 93 коп. судового збору.

Таким чином, суд повертає Товариству з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" з Державного бюджету України судовий збір у загальному розмірі 16 019 грн 91 коп. сплачений згідно з платіжною інструкцією № 2831 від 23.10.2025.

Згідно з ч. 5 ст. 231 ГПК України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Розглянувши вимогу Товариству з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" про стягнення із відповідача 30 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.09.2025 між Адвокатським об`єднанням "ДЕ ЛЕКС" (виконавець), в особі керуючого партнера Козія І. Ю., який діє на підставі Статуту, та ТОВ «ЕЛЬПЛАСТ-ЛЬВІВ» (замовник), в особі генерального директора Гурського О.О., який діє на підставі Статуту було укладено Договір про надання юридичних (адвокатських) послуг.

Згідно з п. 1.1. Договору виконавець приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу Замовнику в справі по стягненню з AT «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія ВП «Рівненська АЕС» (далі- Боржник) на користь Замовника заборгованості по договору поставки № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 року.

Правничою допомогою відповідно до даного Договору є в тому числі, але не виключно: попереднє опрацювання матеріалів; аналіз законодавства та судової практики, яка склалася щодо подібних спорів; надання консультацій Замовнику; вибір та формування правової позиції щодо захисту інтересів Замовника; Підготовка на направлення адвокатських запитів на адресу Боржника; надання консультацій з питань господарського і господарського процесуального законодавства та іншого законодавства, що регулює спірні правовідносини з AT «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія ВП «Рівненська АЕС»; підготовка позову з додатками; підготовка заяв, скарг, запитів, клопотань, заперечення, відповідь на відзив на позовну заяву, додаткових пояснень тощо; представництво інтересів Замовника в суді (за необхідності); вчинення усіх інших необхідних дій для належного представництва інтересів Замовника в суді; надання інших видів правничої допомоги, що стосуватиметься справи за позовом ТОВ «Ельпласт-Львів» до AT «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія ВП «Рівненська АЕС» про стягнення боргу по договору поставки № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024.

Судом встановлено, що сторони Договору обумовили між собою обов`язки, вартість послуг та умови оплати та інші умови.

Згідно з розділом 3 Договору за домовленістю сторін гонорар за надання правничих послуг, передбачених п. 1.1 (в суді першої інстанції) є фіксованим та складає 30 000 грн. та не залежить від обсягу послуг та часу витраченого Виконавцем. Витрати, пов`язані із сплатою судового збору, витрати на експертизи Замовник компенсує за власний рахунок. Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником на протязі 6-х (шістьох) календарних місяців з моменту підписання Замовником та Виконавцем відповідного акту наданих послуг. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг. Оплата за надані послуги здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця або іншим не забороненим законодавством способом. За умови збільшення обсягів наданих послуг, загальна вартість послуг та порядок розрахунків можуть бути змінені за взаємним погодженням сторін. Зміна загальної вартості підтверджується шляхом підписання відповідного Додатку до Договору.

Відповідно до п. 4.4. Договору - цей договір вступає силу з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання ними своїх зобов`язань.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Судом встановлено, що 24.11.2025 між клієнтом та Адвокатським об`єднанням "Де-люкс" підписано акту наданих послуг до Договору від 01.09.2025 про надання юридичних (адвокатських) послуг.

Вказаним Актом підтверджується, що на виконання умов Договору Адвокатське об`єднання надало правову допомогу для ТОВ "Ельпласт-Львів", котра оцінена у 30 000 грн 00 коп., а саме: попереднє опрацювання матеріалів; аналіз законодавства та судової практики, яка склалася щодо подібних спорів; надання консультацій Замовнику; вибір та формування правової позиції щодо захисту інтересів Замовника; надання консультацій з питань господарського і господарського процесуального законодавства та іншого законодавства, що регулює спірні правовідносини з AT «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія ВП «Рівненська АЕС»; підготовка на направлення адвокатського запиту на адресу Боржника від 25.09.2025; підготовка та направлення претензії від 07.10.2025; підготовка позову з додатками; підготовка заяви про закриття провадження у справі в частині сплаченого боргу; представництво інтересів Замовника в суді; вчинення усіх інших необхідних дій для належного представництва інтересів Замовника в суді.

Підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору. Сторони зауважень та скарг одна до одної стосовно виконання Договору не мають.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи наявні заперечення відповідача проти стягнення заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката позивача в розмірі 30 000 грн 00 коп. В обґрунтування заперечень Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" вказує, що:

- заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн 00 коп. є завищеним, необґрунтованим, неспівмірним із складністю справи. Ця справа не є складною, оскільки стягнення заборгованості за поставлену продукцію при наявності документів, які підтверджують факт поставки такої продукції, не потребує опрацювання значного масиву документації чи здійснення додаткових розрахунків тощо;

- більша частина правничої роботи здійснена до прийняття позивачем рішення про звернення до суду. На думку відповідача до судової справи № 918/986/25 стосується такий об`єм робіт, що зазначений у акті наданих послуг, як підготовка позову з додатками, подання клопотання від 24.11.2025;

- у даній справі не міститься значного обсягу документів, які необхідно було вивчати та аналізувати для формування позовних вимог, а також у даній справі відсутні складні розрахунки;

- даній справі не має складних правових позицій, вона врегульована чіткими приписами Цивільного кодексу, справа не потребує будь якого роду експертиз, аналізу додаткових правових джерел, дослідження великої кількості доказів або дослідження складних за своєю суттю доказів, не потребує залучення у справу сторонніх осіб, надання додаткових пояснень або вчинення будь-яких інших дій. Складання позову у даній справі не потребує значного аналізу правових норм, судової практики. Що підтверджується і тим, що текст позовної заяви містить посилання лише на норми Цивільного кодексу та Господарського процесуального кодексу. І позовну заяву і заяву про закриття провадження у справі жодним чином не можна назвати складними та такими, які потребують виключних професійних навичок та знань;

- як зазначено у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями (про розподіл позовної заяви, яка була предметом розгляду справи), який розміщено у Електронному суді дана позовна заява мала коефіцієнт складності 1.000. Що, у тому числі, є доказом того, що справа не є складною.

Зважаючи на вказане, відповідач просить суд зменшити заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу до 3 000 грн.

Розглянувши вимогу позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, враховуючи заперечення представника відповідача, господарський суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа Гімайдуліна і інші проти України від 10.12.2009, справа Баришевський проти України від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: East/West Alliance Limited проти України від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; Ла-вентс проти Латвії від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано сукупність доказів: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 3 ст.126 ГПК визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

При цьому відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 918/986/25 від позивача надійшли наступні докази:

- договір про надання юридичних (адвокатських) послуг від 01.09.2025;

- акт наданих послуг від 01.09.2025 до Договору;

- ордер серії ВС № 1409906 виданий 23.10.2025 адвокатським об`єднанням "Де Лекс" на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2025 на надання правничої (правової) допомоги для ТОВ "Ельпласт-Львів" для адвоката Даніліна Сергія Володимировича.

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001266 від 17.12.2018, видане адвокату Даніліну Сергію Володимировичу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Із викладеного вбачається, що позивачем надано усю сукупність документів, якими стверджується, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" була надана правова правнича допомога у справі № 918/986/25 адвокатським об`єднанням "Де Лекс" та безпосередньо адвокатом Даніліним Сергієм Володимировичем.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що адвокат Данілін Сергій Володимирович був присутній у судових засіданнях 18.11.2025, 02.12.2025 та 04.12.2025 у справі № 918/986/25.

Як встановлено судом, Адвокатське об`єднання та клієнт (замовник, позивач), керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою відповідно розмір та вартість такої допомоги у фіксованій формі.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Суд зауважує, що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Відтак оскільки як вбачається із Договору від 01.09.2025 та Акту наданих послуг від 24.11.2025 між позивачем та його адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару під час надання правничої допомоги у спорі по Договору поставки № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024 в частині повного та своєчасного розрахунку Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", - суд не надає оцінку правової допомоги, яка визначена у Акті наданих послуг щодо часу, витраченого адвокатом на надання означеної правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку про те, чи потрібно надавати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, у разі, якщо сторони погодили оплату у фіксованій сумі.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у наведеній вище постанові зазначила таке:

"140. подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

143 ч. 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис".

Суд зазначає, що детальний опис робіт, який відображений в акті приймання-передачі наданих послуг містить перелік послуг, які надані адвокатом для позивача.

Водночас суд критично ставиться до доводів представника відповідача про те, що до судової справи стосується такий об`єм робіт, що зазначений у акті наданих послуг, як підготовка позову з додатками, подання клопотання від 24.11.2025, правнича допомога здійснена до прийняття позивачем рішення про звернення до суду не стосується справи № 918/986/25. Відхиляючи дані заперечення відповідача суд виходить із того, що із акту чітко вбачається, яка саме правова правнича допомога була надана позивачу по спору із невиконанням відповідачем Договору поставки № 53-122-01-24-15361 від 03.12.2024, який став підставою для звернення позивача у справі № 918/986/25 з позовною заявою.

При цьому суд зауважує, що аналіз змісту акта наданих послуг свідчить про те, що частина заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу фактично охоплює однотипні та повторювані дії, пов`язані з опрацюванням одного й того ж масиву доказів, що стосується предмета спору.

Так, у акті, серед іншого, зазначено виконання робіт із:

- попереднього опрацювання матеріалів;

- аналіз законодавства та судової практики, яка склалася щодо подібних спорів; надання консультацій Замовнику;

- вибір та формування правової позиції щодо захисту інтересів Замовника;

- надання консультацій з питань господарського і господарського процесуального законодавства та іншого законодавства, що регулює спірні правовідносини з AT «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія ВП «Рівненська АЕС»;

- підготовка на направлення адвокатського запиту на адресу Боржника від 25.09.2025;

- підготовка та направлення претензії від 07.10.2025;

- підготовка позову з додатками.

Фактично вказані дії є складовими одного комплексного етапу роботи адвоката, спрямованого на вивчення тих самих доказів та обставин спору з метою їх подальшого процесуального оформлення у вигляді претензії та позовної заяви.

Таким чином, у акті відображено повторюване опрацювання одного й того ж обсягу документів, що становить єдиний комплекс дій з аналізу доказів і формування позиції у спорі, а тому не може обґрунтовувати кратне нарахування гонорару.

Суд враховує, що підготовка заяви про закриття провадження у справі в частині сплаченого боргу є процесуальною дією, похідною від уже здійсненого аналізу матеріалів справи та встановлених обставин щодо часткового погашення заборгованості.

Представництво інтересів замовника в суді було здійснено у судових засіданнях 18.11.2025, 02.12.2025 та 04.12.2025.

Судове засідання 18.11.2025 тривало із 15:19 год. до 15:44 год.

Судове засідання 02.12.2025 тривало із 15:57 год. до 16:18 год.

Судове засідання 04.12.2025 тривало менше однієї години.

Водночас суд враховує, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21).

Натомість представник позивача не витрачав свого робочого часу на дорогу до судового засідання та у зворотній напрямок, так як брав участь у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, спір у даній справі є майновим, що виник у зв`язку із невиконанням договору поставки. Справа розглядалася у загальному позовному провадженні у зв`язку із ціною позову (1 067 994 грн 00 коп.), однак обсяг доказів, що підлягали опрацюванню є незначним. При цьому відповідачем повністю сплачено суму яка була предметом позову після відкриття провадження у справі, а у відзиві визнано позов у повному обсязі. Розрахунків пені, штрафу, 3 % річних чи інфляційних втрат позовна заява не містить.

Спір у даній справі є типовим та не потребував дослідження адвокатом надмірно великого обсягу практики зі спірних правовідносин.

Суд враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Вказаний висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, який викладено в постанові від 24.01.2022 року у справі №911/2737/17.

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Судом встановлено, що позивачем підтверджено необхідність та розмір наданої правової допомоги клієнту (позивачу) на суму 30 000 грн 00 коп., однак дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені позивачем у справі не відповідають критерію "розумності їх розміру" та їх розмір є неспівмірним зі складністю справи.

Водночас суд виснує, що доводи відповідача про те, що як зазначено у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями (про розподіл позовної заяви, яка була предметом розгляду справи), який розміщено у Електронному суді дана позовна заява мала коефіцієнт складності 1.000, а відтак справа не є складною є безпідставними, оскільки усі справи в Господарському суді Рівненської області мають коефіцієнт складності 1.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п.146).

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

З огляду на викладене у сукупності, суд виснує, що аргументи представника відповідача про неспівмірність витрат зі складністю справи є такими, що частково доводять факт того, що у даній справі було завищено витрати на правову правничу допомогу.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, враховуючи заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" про стягнення із Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 30 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас суд враховує, що пропозиція відповідача про стягнення лише 3 000 грн 00 коп. є суттєво заниженою та не відображає реальної вартості наданих адвокатом позивача послуг, необхідних для забезпечення належного захисту прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів".

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 8 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні заявлених витрат у розмірі 22 000 грн 00 коп із підстав, викладених вище.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 130, 185, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження у справі № 918/986/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 067 994 грн 00 коп. у зв`язку із відсутністю предмету спору.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" (81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Героїв УПА, 4; ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 16 019 (шістнадцять тисяч дев`ятнадцять) грн 91 коп. сплачений згідно з платіжною інструкцією № 2831 від 23.10.2025.

3. Дана ухвала з гербовою печаткою суду є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" судового збору у розмірі 16 019 грн 91 коп.

4. Вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" про стягнення із Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 30 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш; Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" (81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Героїв УПА, 4; ) 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

6. Дана ухвала в частині її пункту 5 резолютивної частини є виконавчим документом, строк пред`явлення якого до виконання - 05.12.2028.

Стягувачем за виконавчим документом є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" (81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Героїв УПА, 4; ).

Боржником за виконавчим документом є: Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш; Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046).

7. В решті вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" про стягнення із Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 22 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 04.12.2025 негайно після оголошення та може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки, встановлені статтями 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею "09" грудня 2025 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич