РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2025Справа № 910/4944/25

за позовом Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах

держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укра-Ір»

про усунення перешкод у користування та розпорядженні земельною ділянкою

шляхом скасування державної реєстрації

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від прокуратури Лисиця Г.С., прокурор

від позивача Лейтар А.Г., самопредставництво

від відповідача Риженко Д.М., адвокат за довіреністю № б/н від 14.07.2025

СУТЬ СПОРУ:

21.04.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укра-Ір» про усунення перешкод власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,6346 га по вул. Польовій, 71 у Солом`янському районі міста Києва, кадастровий номер :69:159:0003, шляхом скасування проведеної державним реєстратором відділу у Оріховському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :69:159:0003 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

Прокуратура в обґрунтування позовних вимог зазначає про установлення, що за адресою: м. Київ, Солом`янський р-н, вул. Польова, 71 сформовано земельну ділянку площею 0,6346 га, вид цільового призначення - 02.10 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, кадастровий номер :69:159:0003. При цьому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності або користування земельної ділянки не зареєстровано. В Державному земельному кадастрі форму власності також не визначено. За результатами моніторингу рішень про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, прийнятих Київською міською радою стосовно спірної земельної ділянки не знайдено. Формування та державну реєстрацію земельної ділянки здійснено 28.08.2021 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробленої ФОП Холявко В.М. на замовлення відповідача. Прокуратура вважає, що державну реєстрацію щодо земельної ділянки здійснено у порушення вимог законодавства, чим порушено права Київської міської ради, як розпорядника земель комунальної власності, оскільки дана ділянка відноситься до комунально-складської зони, що не передбачає будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури. Враховуючи викладене, прокуратура звернулася до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради з вищезазначеними вимогами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4944/25 від 28.04.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено прокуратурі десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

07.05.2025 прокуратурою усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 відкрито провадження у справі № 910/4944/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.06.2025.

Даною ухвалою суду було встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі суду відзиву на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та доказів направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 14.05.2025 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією № 145 на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03058, м. Київ, вул. Польова, 71, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт 17.06.2025 разом з ухвалою від 14.05.2025 (номер відправлення 145) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 12.06.2025 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

03.06.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли пояснення по справі, в яких просить задовольнити позовні вимоги прокуратури в повному обсязі.

Відповідач у підготовче засідання 03.06.2025 не з`явився.

03.06.2025 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 15.07.2025.

Ухвалу Господарського суду міста Києва № 910/4944/25 від 03.06.2025 про виклик відповідача у підготовче засідання, що відбудеться 15.07.2025 надіслано відповідачу за вказаною вище адресою рекомендованою кореспонденцією № 278 та отримано відповідачем 13.06.2025, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення № 278.

15.07.2025 відповідачем до канцелярії суду подано клопотання про оголошення перерви в підготовчому засіданні та надання можливості подання відзиву, у зв`язку з неотриманням ухвали про відкриття провадження у справі та відсутністю штатного юриста у товариства.

15.07.2025 у підготовчому засіданні постановлено протокольну ухвалу у відповідності до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України про продовження підготовчого провадження у справі на 30 (тридцять) днів.

15.07.2025 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 29.07.2025.

29.07.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Разом з відзивом подано клопотання про поновлення строку для подачі відзиву.

29.07.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі.

29.07.2025 у підготовчому засіданні клопотання відповідача про поновлення строку для подачі відзиву судом залишено без розгляду, оскільки як встановлено судом відповідачем не пропущено строк для його подачі.

29.07.2025 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.08.2025.

29.07.2025 від представника відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про внесення його даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи.

12.08.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.

12.08.2025 у підготовчому засіданні постановлено протокольну ухвалу у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.09.2025.

18.08.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про продовження строку на подання заперечень на відповідь на відзив до 19.08.2025.

19.08.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.

02.09.2025 у судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України про продовження відповідачу строку для подачі заперечень на відповідь на відзив.

Прокуратура в судовому засіданні 02.09.2025 позовні вимоги підтримала повністю.

Позивач в судовому засіданні 02.09.2025 позовні вимоги прокуратури підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 02.09.2025 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

02.09.2025 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.09.2025.

В судовому засіданні 23.09.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2003 Київською міською радою прийнято рішення № 412/572, пунктом 2 якого вирішено оформити Заритому акціонерному товариству «Відрадний» та спільному українсько-ірландському підприємству «Укра-Ір ЛТД» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю), за умови виконання п. 2.1 цього рішення, право спільної довгострокової оренди на 25 років земельної ділянки площею 0,60 га для експлуатації та обслуговування продовольчої бази на вул. Польовій, 71 у Солом`янському районі м. Києва у зв`язку з переходом права власності на будівлі (договори купівлі-продажу від 17.07.1996 та від 07.10.1999, акти приймання-передачі від 08.10.1996 та від 29.10.1999).

Проте, як свідчать матеріали справи договір оренди між Київською міською радою, Заритим акціонерним товариством «Відрадний» та Спільним українсько-ірландським підприємством «Укра-Ір ЛТД» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) не був укладений.

З матеріалів справи та листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-2624 від 08.03.2024 вбачається, що за адресою: вул. Польова, 71 в м. Києві на праві власності зареєстровано:

- складське приміщення продовольчої бази під літ. А, площею 347,2 кв. м, що становить 24/100 за Спільним українсько-ірландським підприємством «Укра-Ір ЛТД» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з Закритим акціонерним товариством «Відрадний» посвідченого 07.10.1999;

- нежитлові будівлі загальною площею 1042,2 кв. м, що складає 75/100 частки, що складаються з нежитлових приміщень (в літ. А) площею 696,9 кв. м, нежитлової будівлі (літ. Б) площею 224,10 кв. м, нежитлової будівлі (літ. В) площею 121,2 кв. м, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укра-Ір» на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з Закритим акціонерним товариством «Відрадний» посвідченого 07.11.2003.

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 0570202/1-10048 від 25.07.2024 згідно з даними Міського земельного кадастру земельна ділянка площею 0,63 га (обліковий код 69:159:003) на вул. Польовій, 71 у Солом`янському районі міста Києва обліковується за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укра-Ір».

Згідно з ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній з 03.04.2016) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 057-3496 від 18.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укра-Ір» звернулось до Київської міської ради з клопотанням № К-26970 від 31.05.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Польовій, 71 у Солом`янському районі міста Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудовано прибудованими приміщеннями соціально-громадського призначення та паркінгом.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Посилання прокуратури на те, що Київською міською радою підготовлено проект рішення ПР-10743 від 13.07.2016 (до справи К-26970) «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Укра-Ір» на вул. Польовій, 71 у Солом`янському районі м. Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-громадського призначення та паркінгом» не приймається судом до уваги, оскільки проект рішення не має юридичної сили та потребує ухвалення, тобто не є офіційним, обов`язковим до виконання документом.

У зв`язку з тим, що Київською міською радою у місячний термін не було прийнято вище зазначене рішення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ікра-Ір» листом № 22/16 від 01.07.2016 повідомила Київську міську раду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, про укладання договору з ФОП Холявко В.М. на виконання комплексу проектно-вишукувальних робіт по розробленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Польовій, 71 у Солом`янському районі міста Києва.

На замовлення ТОВ «Укра-Ір» у 2016 році розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :69:159:0003 площею 0,6346 га за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Польова, 71.

Після завершення процедури складання проекту землеустрою, 28.08.2021 Державним реєстратором Відділу у Оріховському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області проведено державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки із видом цільового призначення - 02.10 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, вид використання - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудовано прибудованими приміщеннями соціально-громадського призначення та паркінгом, кадастровий номер :69:159:0003.

Спір виник в зв`язку з тим, що на думку прокуратури відповідачем порушені права позивача, як власника земельної ділянки, на її користування та розпорядження, тому державна реєстрація в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :69:159:0003 підлягає скасуванню з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

У свою чергу відповідач не визнає обґрунтованість заявлених прокуратурою позовних вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги прокуратури не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 79-1 Земельного кодексу України (в редакцій чинній станом на 28.08.2021) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Державний земельний кадастр, відповідно до терміну, який міститься в ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакцій чинній станом на 28.08.2021), - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу у Оріховському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Мандрик В.І. на підставі заяви № ЗВ-021 від 26.08.2021 та документації із землеустрою було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Польова, 71, площею 0,6346 га, з присвоєнням їй кадастрового номеру :69:159:0003, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 28.08.2021.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (частина 1 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок), до повноважень державних кадастрових реєстраторів належить, зокрема, формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення їх зберігання.

Відповідно до п. 50 Порядку Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.

Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними.

Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :69:159:0003 державним кадастровим реєстратором Відділу у Оріховському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Мандрик В.І. відкрито 28.08.2021. Відповідно до відомостей, які містяться в Поземельній книзі з кадастровим номером :69:159:0003: місце розташування: м. Київ, Солом`янський район, вул. Польова, 71, 8а; цільове призначення та категорія земель: 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної тат ринкової інфраструктури; землі житлової та громадської забудови; площа земельної ділянки гектарів: 0.6346.

Слід відзначити, що у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 28.08.2021 зазначено, що інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

З поданої прокуратурою Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 423302111 від 18.04.2025 щодо об`єкта - земельної ділянки кадастровий номер :69:159:0003 також відсутня інформація щодо зареєстрованого речового права на вказану земельну ділянку.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Польова, 71, площею 0,6346 га, кадастровий номер :69:159:0003 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укра-Ір».

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Прокуратурою не доведено яким чином формування земельної ділянки з присвоєнням її кадастрового номеру порушує права позивача відповідачем щодо її володіння та розпорядження; не доведено здійснення відповідачем перешкод позивачу у користуванні спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Також статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондують положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, обов`язковою умовою звернення до суду є наявність мети - захистити порушене, невизнане чи оспорюване право та, зрештою, ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Звертаючись до суду із даним позовом, прокуратура посилається на необхідність захисту прав позивача шляхом скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :69:159:0003 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

Однак, за вище встановлених судом обставин, прокуратура просить захистити права позивача, факту порушення яких судом не встановлено.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, оспорені або не визнані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених, оспорених або не визнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже цих прав або законних інтересів позивача.

При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

У п. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява № 63566/00) «Проніна проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Інші доводи учасників справи судом не досліджуються, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, позовні вимоги Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на прокуратуру.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 09.12.2025.

СуддяВ.В. Сівакова