ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2025 р. Справа № 926/2576/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Зварич О.В.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Сторожинецької міської ради

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 19.09.2025 (суддя І.В. Марущак) про забезпечення позову

у справі № 926/2576/25

за позовом Підприємства «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів», м. Сторожинець,

до відповідача Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, м. Сторожинець

про визнання незаконним та скасування рішення

Господарський суд Чернівецької області в ухвалі від 19.09.2025 у цій справі постановив: - задоволити частково заяву Підприємства «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» про забезпечення позову; - заборонити Сторожинецькій міській раді Чернівецького району Чернівецької області вчиняти дії на виконання рішення Сторожинецької міської ради № 190-50/2025 від 18 липня 2025, яким надано дозвіл виконавчому комітету Сторожинецької міської ради на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0776, площею 1,3899 га, (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості), на 3 земельні ділянки площами: 0,4633 га, 0,4633 га та 0,4633 га до набрання законної сили рішенням суду (судовим рішенням) по справі № 926/2576/25 щодо земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0776, площею 1,3899 га.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти до розгляду апеляційну скаргу на ухвалу про забезпечення позову Господарського суду Чернівецької області у справі № 926/2576/25; - скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області про забезпечення позову від 19.09.2025 року у справі № 926/2576/25 за позовом підприємства «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасувати рішення Сторожинецької міської ради № 190-50/2025 від 18 липня 2025, яким надано дозвіл виконавчому комітету Сторожинецької міської ради на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0776, площею 1,3899 га, (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості), на 3 земельні ділянки площами: 0,4633 га, 0,4633 га та 0,4633 га.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала в частині задоволення вимог підприємства «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» є необґрунтованим. Наголосив, що предметом спору є земельна ділянка комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0776, площею 1,3899 га, щодо поділу якої 19.09.2025 на черговій сесії Сторожинецької міської ради не планувалося прийняття будь-якого рішення. Проєкт рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо зазначеної ділянки не готувався, не вносився до порядку денного та фактично не розглядався на сесії. Крім того, інформація про засідання постійних комісій і сесій міської ради є відкритою та доступною на офіційному сайті, а представник позивача мав можливість отримати необхідну інформацію шляхом адвокатського запиту, проте не скористався цим інструментом і подав до суду недостовірні дані.

Відповідач вказав, що підприємство «ОРІОН» ніколи не було власником або користувачем спірної земельної ділянки, на ній відсутні будівлі чи споруди позивача, тому відсутні підстави для забезпечення позову. У зв`язку з наведеним, доводи позивача вважає необґрунтованими.

Підприємство «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» скористалося своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України та подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечило доводи відповідача. Зокрема, позивач зазначив, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність реальної загрози невиконання прийнятого рішення, здатного унеможливити виконання судового рішення у справі № 926/2977/24, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні фактичних обставин справи.

Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення процесуального законодавства і дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вже існували об`єктивні передумови для ухвалення Сторожинецькою міською радою рішень щодо затвердження технічної документації із землеустрою про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0776, площею 1,3899 га, що фактично могло б нівелювати можливість реального виконання майбутнього рішення суду. Зокрема, саме прийняття рішення за № 190-50/2025 від 18.07.2025 підтверджує намір ради здійснити поділ спірної земельної ділянки, державну реєстрацію права власності на яку вже було скасовано рішенням Господарського суду Чернівецької області від 07.04.2025 у справі № 926/2977/24.

Доводи апелянта про те, що підприємство «ОРІОН» не є власником або користувачем земельної ділянки, є безпідставними, оскільки не мають значення для вирішення питання щодо забезпечення позову. Позов заявлено не як власником, а як суб`єктом господарювання, права та законні інтереси якого порушено рішенням органу місцевого самоврядування, що повністю узгоджується з положеннями ст.2 ГПК України та практикою Верховного Суду щодо права оскаржувати рішення органів місцевого самоврядування будь-якою особою, інтереси якої порушено.

Твердження Сторожинецької міської ради про введення суду в оману не підтверджено жодними доказами та має виключно оціночний характер. Матеріали справи свідчать про наявність реальних ризиків ухвалення нових рішень щодо поділу земельної ділянки з метою обходу чинного судового рішення, що повністю обґрунтовує застосування превентивних заходів забезпечення позову.

Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та не спростовують законності, обґрунтованості та вмотивованості ухвали Господарського суду Чернівецької області, яка відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, врахувавши актуальну судову практику, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема заборонити відповідачу та іншим особами вчиняти певні дії щодо предмету спору. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниа, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За змістом ст. 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів особи.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням встановлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії з відповідним їх підтвердженням. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Судова колегія зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

За змістом ч.4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Верховний Суд у низці постанов зазначав щодо суті цих критеріїв.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвідношення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 921/333/23).

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24, від 04.10.2024 у справі № 913/289/24.

У даному випадку колегія суддів вважає, що підстави для застосування заходів забезпечення позову у цій справі - відсутні, а доводи заявника не підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач не довів наявності реальної загрози утруднення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, не обґрунтував фактичних обставин, які б свідчили про необхідність заборони Сторожинецькій міській раді вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0776, що перебуває в комунальній власності. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що підприємство «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» ніколи не було ані власником, ані користувачем зазначеної земельної ділянки, а на її території відсутні будь-які будівлі чи споруди позивача, що спростовує доводи щодо існування ризиків порушення його прав у разі здійснення відповідачем дій у межах своїх повноважень.

Позивачем також не наведено конкретних доказів того, що Сторожинецька міська рада вчиняє або має намір вчинити дії, які б могли унеможливити ефективний захист чи поновлення його прав у межах цього спору, а подані твердження ґрунтуються лише на припущеннях і не підтверджені жодними об`єктивними даними. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивач не виконав покладений на нього процесуальний обов`язок щодо доведення наявності підстав, передбачених процесуальним Законом та не навів достатньо обґрунтованого припущення про можливе утруднення виконання рішення суду, що унеможливлює застосування заходів забезпечення позову у даній справі.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, помилкове застосування норм матеріального права, відтак, оскаржена ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви Підприємства «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» про забезпечення позову.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Сторожинецької міської ради задоволити.

Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 19.09.2025 про забезпечення позову у справі № 926/2576/25 скасувати.

В задоволенні заяви Підприємства «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» про забезпечення позову у справі № 926/2576/25 відмовити.

Стягнути з Підприємства «ОРІОН» Громадської організації «Буковинський центр інформаційно-правового захисту інвалідів» (59000, Чернівецька обл., м. Сторожинець, вул. Горіхова, 2, ) на користь Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (59000, Чернівецька обл., м. Сторожинець, вул. Чернівецька, 6, ) 3 028,00 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Господарському суду Чернівецької області видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 10.12.2025.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя О.В.Зварич