ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Черкаси Справа № 910/11337/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Севастьянова А.В. за довіреністю,

від відповідача: Ткаченко Р.Ю. адвокат (в режимі відеоконференції, за межами приміщення суду),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради

до Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет»

про стягнення 530 454,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (вул. Остафія Дашковича, 62, м. Черкаси, 18001, ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» (бульв. Вернадського Академіка, 16В, м. Київ, 03115, ) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії № 361 від 29.10.20218 у сумі 530 454,77 грн, з яких: 275 891,60 грн сума основного боргу, 202 835,26 грн інфляційні нарахування, 46 734,27 грн три відсотки річних, 4993,64 грн пеня за період з 31.01.2025 по 31.07.2025 (позовні вимоги викладені з урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви позивача про усунення недоліків).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію для опалення приміщень за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 83.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 вересня 2025 року справу № 910/11337/25 передано за територіальною підсудністю на розгляд до Господарського суду Черкаської області, за місцезнаходженням нерухомого майна.

08 жовтня 2025 року матеріали справи надійшли до Господарського суду Черкаської області.

10 жовтня 2025 року від позивача надійшли дві заяви про усунення недоліків з доказами сплати судового збору в установленому розмірі та примірником виправленої позовної заяви (арифметичні описки).

Ухвалою від 14.10.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначив у судовому засіданні на 13.11.2025.

Ухвалою від 06.11.2025 суд постановив забезпечити проведення судового засідання для представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

03 листопада 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що фактичне теплопостачання до його приміщення припинено 09.06.2022 після встановлення на запірну арматуру системи опалення пломби R34942829 на подаючому трубопроводі. Відключення приміщення із складанням акту та іншої необхідної документації було здійснено на підставі рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 778 від 27.09.2022 у листопаді 2022.

У зв`язку з відсутністю будь-яких доказів формування заборгованості станом на 01.01.2022 у розмірі 210 078,65 грн, оскільки позивачем не вказано періоду, за який виникла заборгованість, не зазначено, які послуги надавалися, відповідач вважає її не доведеною та не визнає.

Відповідач вважає безпідставним нарахування абонентської плати після 09.06.2022, оскільки жодних послуг ні позивачем не планувалось надавати, ні відповідачем отримувати.

Відповідач навів свій розрахунок інфляційного збільшення заборгованості, трьох відсотків річних, зазначаючи, що позивачем розрахунок здійснювався з урахуванням декларативного заявлення наявності заборгованості без будь-яких доказів формування станом на 01.01.2022 у розмірі 210 078,65 грн та періодами помісячно без урахування конкретних дат здійснення платежів відповідачем.

Щодо пені відповідач зазначає, що оскільки заборгованість виникла в період дії карантину, пеня не може бути нарахована відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», тому в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Отже, відповідачем визнається його переплата у розмірі 102 536,27 грн, невчасна оплата послуг теплопостачання, інфляційні втрати позивача у розмірі 100 494,75 грн та 3 % річних у розмірі 17 648,88 грн, всього 118 143,63 грн. В іншій частині позовних вимог відповідач просить відмовити.

Відповідачем також наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

10 листопада 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач додатково обґрунтовує порядок, розміри та підстави нараховування споживачу (відповідачу) умовно-постійної частини тарифу після 09.06.2022.

Щодо формування станом на 01.01.2022 заборгованості позивач зазначає, що вона почала накопичуватися з жовтня 2021 року. Відповідач періодично вчиняв дії, що свідчать про визнання ним заборгованості перед підприємством, та здійснював оплати, які були меншими за вартості спожитих послуг. Так, зокрема, 16.12.2021 відповідач сплатив 10 000 грн, в січні 2022 року 21 351,13 грн, в лютому 2022 року 5000 грн, в липні 2022 року 10 000 грн, в серпні 2022 року 49 544,92 грн, в серпні 2023 року 476 182,25 грн. Таким чином заборгованість, яка сформувалась станом на 01.01.2022 відсутня. До відповіді на відзив додано Інформаційну довідку щодо розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію споживача ПВНЗ «Європейський університет» від 05.11.2025 № 06/490 за жовтень 2021 року, листопад 2021 року та грудень 2021 року, а також відомості обліку теплової енергії з 12.04.2021 по 29.12.2021 та акт звірки взаємних розрахунків.

Щодо заперечень відповідача про нарахування і стягнення пені позивач зазначає, що Уряд своєю Постановою № 1405 від 29.12.2023 скасував заборону на припинення ЖК-послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення. Мораторій на відключення комунальних послуг продовжує діяти лише на окупованих територіях і там, де тривають бойові дії. Для решти споживачів комунальних послуг, згідно з постановою, відновлено нарахування пені за несплату. Також відновлено стягнення заборгованості за ЖК-послуги у судовому порядку.

У судовому засіданні, що відбулося 13.11.2025 за участю представників сторін, представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі; представник відповідача позов не визнав.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) у судовому засіданні 14.11.2025 ухвалено судове рішення, підписана вступна та резолютивна частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність (стаття 76 ГПК України), допустимість (стаття 77 ГПК України), достовірність (стаття 78 ГПК України) кожного доказу окремо, а також вірогідність (стаття 79 ГПК України) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

29 листопада 2018 року між Приватним вищим навчальним закладом «Європейський університет» (споживач) та КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» (постачальник) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 361 (договір).

За договором постачальник відпускає теплову енергію на потреби опалення (далі теплову енергію) споживачеві який зобов`язаний оплатити прийняту теплову енергію та дотримуватися передбаченого Договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію теплоспоживального обладнання, що ним використовується (п. 1.1 договору).

Постачальник зобов`язується відпустити Споживачу теплову енергію для опалення приміщень університету за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 83, які належать йому на підставі договору купівлі продажу № 8564 від 13 червня 2003 року (п. 1.2 договору).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною цього договору на такі потреби: опалення в опалювальний період, гаряче водопостачання протягом року (п. 2.1 договору).

Відпуск теплової енергії для потреб опалення проводиться на протязі опалювального сезону, встановленого відповідним рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради. За кожен день продовження опалювального сезону споживач сплачує вартість опалення у розмірі повного тарифу (крім споживачів, які здійснюють розрахунки за приладами обліку). Подача гарячої води забезпечується відповідно до щодобового графіка, затвердженого виконавчим комітетом Черкаської міської ради на протязі року при наявності лімітів на газ (п. 2.3 договору).

Споживач має право на отримання інформації щодо якості теплової енергії, тарифів, умов та режимів споживання (п. 3.1.1 договору).

Споживач зобов`язався серед іншого виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором; додержуватись умов та порядку припинення подачі теплової енергії, які передбачені пунктом 7.3 договору та іншими нормативними актами (п. 3.2.2, 3.2.4 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору облік споживання теплової енергії проводиться: опалення розрахунково.

Оплата за теплову енергію здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати в грошовій формі згідно з діючими тарифами, затвердженими та оприлюдненими в установленому Законом порядку. Тарифи, що вказані в Договорі, не є сталими і можуть змінюватись відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У разі встановлення приладів комерційного обліку теплової енергії, сума коштів попередньої оплати за перший місяць визначається розрахунковим методом згідно п. 2 Додатку № 1. Перерахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється Постачальником на підставі відомостей обліку теплової енергії, своєчасно переданих в теплову інспекцію (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється у відповідності з вимогами п. 7 ст. 276 ГК України, а саме у формі попередньої оплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.3 договору).

За порушення строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого пунктом 6.2 договору, споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати (п. 7.2.3 договору).

За недопущення до систем теплопостачання (на територію підприємства, установи, організації) працівників Постачальника при виконанні ними службових обов`язків штраф у розмірі 5 % вартості теплової енергії, спожитої у попередньому розрахунковому періоді або відключення від теплопостачання (п. 7.2.5 договору).

Постачальник припиняє постачання теплової енергії споживачу в разі письмового звернення споживача про припинення теплопостачання. У разі такого відключення споживач оплачує послуги за відключення та наступне включення згідно калькуляції, затвердженої постачальником. Оплата проводиться шляхом перерахування плати за послугу на розрахунковий рахунок постачальника за три робочих дні до відключення (включення) (п. 7.3.1 договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 29 листопада 2019 року. Сторони, керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України, домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 29 листопада 2018 року (п. 10.1 договору).

Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10. 2 договору).

Згідно з статтею 714 Цивільного кодексу України (ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Відтак позивач зазначає, що несе відповідальність за надання комунальної послуги з постачання теплової енергії до вводу в будинок.

Відповідно до п. 5.4 договору зняття показників обліку проводиться Споживачем з встановленою формою: відомість обліку теплової енергії та довідка про спожиту гарячу воду надаються в теплову інспекцію Постачальника згідно затвердженого графіка.

Приміщення, що належать боржнику, обладнані вузлом комерційного обліку теплової енергії, а саме: ULTRAHEAT заводський номер 66074146.

Нарахування здійснювалось за показниками вузла комерційного обліку, що обраховують кількість наданої теплової енергії в гігакалоріях та дані показники заносяться до відомостей обліку теплової енергії, які формуються щомісяця та підписуються обома сторонами, що підтверджує згоду Споживача та Постачальника з об`ємами спожитої Споживачем теплової енергії.

Протягом строку дії договору нарахування здійснювалось на підставі приладів обліку. Згідно з актом від 09.06.2022 на запірну арматуру системи опалення адміністративної будівлі в зачиненому стані встановлено пломбу R34942829 на подаючому трубопроводі.

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 27.09.2022 року № 778 «Про відключення від мереж централізованого опалення нежитлової будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 83» вирішено відключити від мереж централізованого опалення нежитлову будівлю відповідача та зобов`язано його звернутися до уповноважених установ для отримання технічних умов на відключення від мережі централізованого опалення.

Актом від 03.11.2022 встановлено, що за вказаною адресою виконано демонтаж частин трубопроводів (подаючого та зворотнього) зовнішньої теплової мережі після фланцевого з`єднання запірної арматури з видимим розривом та встановлення заглушок методом зварювання.

З огляду на викладене позивач зазначає, що суб`єкт господарювання 09.06.2022 припинив споживання теплової енергії, але враховуючи умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії постачальник теплової енергії зобов`язаний проводити споживачам нарахування за послугу з постачання теплової енергії в частині умовно-постійної частини двоставкового тарифу. Тому суб`єкти господарської діяльності навіть при відсутності споживання послуги зобов`язані сплачувати кошти. Отже з моменту припинення споживання теплової енергії і до відключення споживача від тепломережі з видимим розривом, останній зобов`язаний сплачувати абонентську плату, тобто умовно-постійну частину тарифу на послугу з постачання теплової енергії.

Відповідно до вимог Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 169, який набрав чинності 17.09.2019, належним доказом відключення/відокремлення приміщень споживача від системи централізованого опалення та постачання гарячої води є, зокрема, акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води встановленої форми. Відповідачем не надано інших актів про відключення/відокремлення його приміщень від системи централізованого опалення, жодних документів, які підтверджували б наявність у його нежитлових приміщеннях окремої системи опалення, та надавали б йому право не користуватися комунальними послугами з централізованого теплопостачання, а тому бути звільненим від сплати за користування відповідними комунальними послугами, матеріли справи не містять.

З квітня 2022 року відповідачу нараховувалась лише абонентська плата на послугу з постачання теплової енергії до 03.11.2022, коли споживача було від`єднано від тепломережі видимим розривом. Станом на 01.07.2025 заборгованість відповідача за теплову енергію складає 275 891 грн 60 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, інформаційною довідкою щодо розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію споживача від 05.08.2025 № 06/349, рахунками на оплату, відомостями обліку, реєстрами рахунків, умовами договору та обов`язком надання комунальної послуги з постачання теплової енергії до вводу в будинок.

Отже, позивач доводить, що зобов`язання ним були виконані в повному обсязі, а відповідач в порушення Постанови КМУ № 59 від 17.01.2000 «Про забезпечення дисципліни розрахунків за спожиті природний газ, теплову та електричну енергію» та умов договору систематично ухиляється від сплати в повному обсязі за теплову енергію та станом на 28.08.2025 оплату за отриману теплову енергію повністю не здійснив.

На неодноразові звернення постачальника щодо погашення заборгованості коштів не надходить.

Позивач також направив відповідачу вимогу-претензію від 01.08.2025 № 11/2422 з вимогою виконати умови договору та сплатити заборгованість.

В свою чергу, відповідач вважає позовні вимоги такими, що до задоволення не підлягають, оскільки з 09.06.2022 послуги не споживає, а позивач послуги фактично не надає та був обізнаний про відсутність у споживача наміру продовжити споживання послуги теплопостачання, що додатково підтверджується незмінними показниками вузла обліку за спірний період, листуванням між сторонами.

Відповідач посилається на правові висновки, викладені у постанові Північного апеляційного господарського суд у справі № 925/378/23 від 16.04.2024 про те, що у вартість послуг з постачання теплової енергії не включаються витрати, пов`язані з абонентським обслуговуванням, обслуговуванням внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, встановленням, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку теплової енергії.

Такі витрати відшкодовуються споживачами комунальних послуг відповідно до вимог законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25 червня 2019 року № 1174 відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», статті 16 Закону України «Про теплопостачання» було затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання (Порядок).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку терміни вживаються в таких значеннях: умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год) теплового навантаження об`єктів теплоспоживання, як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на транспортування та постачання теплової енергії, які є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість.

Тобто абонентська плата покликана покрити витрати на транспортування теплової енергії у майбутні періоди постачання теплової енергії. Однак починаючи з 09.06.2022 на запірну арматуру системи опалення адміністративної будівлі відповідача в зачиненому стані встановлено пломбу на подаючому трубопроводі, можливість теплопостачання була припинена.

Крім того заперечує, зазначену у розрахунку позивача заборгованість станом на 01.01.2022 у розмірі 210 078,65 грн, як непідтверджену жодними доказами.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за двоставковим тарифом разом із нарахованими на неї пенею, річними та інфляційними витратами.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, який введено в дію 01.05.2019.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Відповідно до пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг визначено статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Судом встановлено, що нового договору з урахуванням положень статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами укладено не було.

Договори про надання комунальних послуг, що були укладені раніше, враховують положення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Постанова втратила чинність з 01.05.2022 згідно з пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85.

Після набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до пункту 1 вищевказаних Правил вони регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до статей 1, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, що діяв до 01.05.2019, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що діяли у період з 21.07.2005 по 01.05.2022, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Механізм відключення житлових будинків та окремих квартир від мереж централізованого опалення визначався Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (далі - Порядок № 4), що діяв з 20.12.2005 по 17.09.2019, та потім згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 затверджено Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, яким унормована процедура відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від централізованого опалення (теплопостачання) (далі - Порядок № 169).

Порядком № 169 встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення органу місцевого самоврядування з урахуванням рішення Комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 1 розділу ІІ).

Відповідно до пункту 13 Розділу III названого Порядку після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення/відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачанню теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Отже, процедура від`єднання об`єкта від мережі централізованого теплопостачання передбачає певні обов`язкові етапи, які включають подання заяви до органу місцевого самоврядування, прийняття рішення, отримання дозволу, складання акта відключення, який фіксує завершення цієї процедури.

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 27.09.2022 № 778 «Про відключення від мереж централізованого опалення нежитлової будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 83» вирішено відключити від мереж централізованого опалення нежитлову будівлю відповідача, актом від 03.11.2022 встановлено, що за адресою нежитлової будівлі відповідача виконано демонтаж частин трубопроводів (подаючого та зворотнього) зовнішньої теплової мережі після фланцевого з`єднання запірної арматури з видимим розривом та встановлення глушок методом зварювання.

Таким чином відокремлення приміщень відповідача від централізованого теплопостачання та нарахування за послугу постачання теплової енергії припинилося 03.11.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» (із змінами) затверджено порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (далі - Порядок № 869).

Згідно з пунктом 6.1 договору оплата за теплову енергію здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати в грошовій формі згідно з діючими тарифами, затвердженими та оприлюдненими в установленому Законом порядку. Тарифи, що вказані в Договорі, не є сталими і можуть змінюватись відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У разі встановлення приладів комерційного обліку теплової енергії, сума коштів попередньої оплати за перший місяць визначається розрахунковим методом згідно п. 2 Додатку № 1. Перерахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється Постачальником на підставі відомостей обліку теплової енергії, своєчасно переданих в теплову інспекцію.

Згідно з п.п. 1-3 вищевказаного Порядку цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

У цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:

зміна тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - перегляд уповноваженим органом тарифів та їх структури або коригування тарифів;

коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - перерахунок тарифів у зв`язку із зміною протягом строку їх дії обсягу окремих складових, вартість яких змінилася з причин, які не залежать від ліцензіата (суб`єкта господарювання);

одноставковий тариф на теплову енергію - вартість одиниці теплової енергії (1 Гкал) відповідної якості, що реалізується споживачам, визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на відшкодування втрат, планованого прибутку і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу;

строк дії тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - період часу, на який уповноваженим органом встановлено тарифи та протягом якого такі тарифи застосовуються до споживачів.

Згідно з п. 11 Порядку з метою забезпечення відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, та відповідно наданням послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, перегляд тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води та їх структури здійснюється уповноваженим органом кожного року (до початку опалювального періоду) за заявою ліцензіата (суб`єкта господарювання).

Згідно з п.п. 59 - 62 Порядку вартістю послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

У вартість послуг з постачання теплової енергії не включаються витрати, пов`язані з абонентським обслуговуванням, обслуговуванням внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, встановленням, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку теплової енергії.

Такі витрати відшкодовуються споживачами комунальних послуг відповідно до вимог Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з постачання теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

У разі відсутності вузлів обліку вартість послуги з постачання теплової енергії визначається шляхом проведення розрахунків згідно із встановленими органами місцевого самоврядування нормами.

Суб`єкти господарювання можуть застосовувати двоставкові тарифи на послуги з постачання теплової енергії, затверджені в установленому порядку.

Встановлення двоставкових тарифів на послуги з постачання теплової енергії здійснюється за умови встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію.

Зміна тарифів на послуги з постачання теплової енергії та їх встановлення уповноваженим органом здійснюється одночасно із зміною та встановленням тарифів на теплову енергію.

Також постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25 червня 2019 року №1174 відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», статті 16 Закону України «Про теплопостачання» було затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.1. Порядку цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій і суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, які є ліцензіатами НКРЕКП (далі - ліцензіати).

Цей Порядок застосовується під час встановлення НКРЕКП тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1.1 цієї глави, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів (п. 1.2. Порядку).

Згідно п. 1.3. Порядку цей Порядок не застосовується під час формування тарифів на виробництво теплової енергії теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками, системами автономного опалення та установками з використанням альтернативних джерел енергії.

Відповідно до п. 1.4. Порядку у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

двоставковий тариф - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної);

одноставковий тариф на теплову енергію - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам (з урахуванням обсягів теплової енергії, що споживається ліцензіатом для потреб інших видів діяльності), визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, коригування витрат і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу;

структура тарифів - складові економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних із провадженням у планованому періоді ліцензованого виду діяльності у сфері теплопостачання, які групуються за статтями відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що затверджені Міністерством фінансів України (далі - Мінфін), витрати на покриття втрат та коригування витрат;

тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання - вартість вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат з урахуванням витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, коригування витрат, які встановлюються НКРЕКП без урахування податку на додану вартість;

умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що відпускається з колекторів та/або надходить у теплову мережу, як грошовий вираз сумарної величини: планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво власними котельнями, витрат на виробництво теплової енергії власними теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками та установками з використанням альтернативних джерел енергії, не враховуючи витрати на виробництво теплової енергії в системах автономного опалення (у тарифах, встановлених органом, уповноваженим встановлювати відповідні тарифи), планованих витрат на покупну теплову енергію, що змінюється прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість;

умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год) теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на транспортування та постачання теплової енергії, які є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість;

Тарифи формуються для таких категорій споживачів:

населення;

бюджетні установи;

релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності);

інші споживачі.

Тарифи для кожної категорії споживачів визначаються на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії.

Пунктом 8.1 Порядку визначено, що формування одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання здійснюється шляхом визначення вартості вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії, яка складається з планованих витрат, що включаються до повної собівартості, витрат на покриття втрат підприємств, розрахованих відповідно до вимог цього Порядку, річного планованого прибутку (за наявності) та коригування витрат.

Розрахунок одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання проводиться шляхом ділення суми річних планованих витрат, що включаються до повної собівартості, витрат на покриття втрат підприємств, річного планованого прибутку (за наявності) та коригування витрат на плановий річний обсяг відпуску теплової енергії з колекторів та/або надходження теплової енергії у теплову мережу (за вирахуванням теплової енергії на господарські потреби ліцензованої діяльності у сфері теплопостачання) при розрахунку тарифів на виробництво теплової енергії і на плановий річний обсяг реалізації теплової енергії при розрахунку тарифів на транспортування і постачання теплової енергії, визначені річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії відповідно до пунктів 2.4 і 2.7 глави 2 цього Порядку (п. 8.2. Порядку).

Одноставкові тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії розраховуються ліцензіатами та встановлюються НКРЕКП окремо для кожного виду ліцензованої діяльності, яку провадить ліцензіат (п.8.3. Порядку).

Відповідно до п. 8.14 Порядку одноставкові тарифи на теплову енергію, що реалізується споживачам, є сумою тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Ліцензіатам, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, у разі згоди органу місцевого самоврядування, на території якого провадиться зазначена ліцензована діяльність, можуть в установленому порядку встановлюватися двоставкові тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів. При цьому окремо визначаються умовно-постійна та умовно-змінна частини такого тарифу (п. 9.1 Порядку).

Формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості, витрат на покриття втрат підприємств, відповідного планованого річного прибутку (за наявності), коригування витрат, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку (п.9.2 Порядку).

Теплове навантаження об`єктів теплоспоживання в розрізі категорій споживачів (із зазначенням величини теплового навантаження на опалення споживачів, які отримують теплову енергію централізовано, теплового навантаження споживачів, від`єднаних від опалення, теплового навантаження на опалення місць загального користування та теплового навантаження на постачання гарячої води) підтверджується і визначається виходячи з показників енергетичного сертифіката будівлі. У випадку відсутності енергетичного сертифіката будівлі теплове навантаження підтверджується і визначається за показниками типових та/або індивідуальних проєктів, за якими збудовані ці об`єкти (при зміні вихідних даних проєктів, зокрема при переході частини споживачів на автономне опалення, зміні призначення приміщень, навантаження мають бути підтверджені уповноваженою установою) (п. 9.3 Порядку).

У разі неможливості визначення теплового навантаження об`єктів теплоспоживання згідно з вимогами пункту 9.3 цієї глави теплове навантаження (із зазначенням величини теплового навантаження на опалення споживачів, які отримують теплову енергію централізовано, теплового навантаження споживачів, від`єднаних від централізованого опалення, теплового навантаження на опалення місць загального користування та теплового навантаження на постачання гарячої води) підтверджується результатами незалежного енергетичного аудиту або органом місцевого самоврядування за умови надання інформації щодо достовірності вихідних даних для встановлення двоставкових тарифів та пооб`єктного переліку теплового навантаження в розрізі категорій споживачів.

Відшкодування витрат на проведення незалежного енергетичного аудиту не включається до структури тарифів (п. 9.4 Порядку).

Згідно п. 9.5 Порядку умовно-змінна частина двоставкового тарифу визначається як плата за 1 Гкал спожитої теплової енергії, що була відпущена з колекторів та/або надходить у теплову мережу ліцензіата, та грошовий вираз планованих витрат на виробництво теплової енергії і витрат на придбання теплової енергії, що змінюються прямо пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії, розрахованих згідно з вимогами цього Порядку.

Відповідно до п. 9.6 Порядку умовно-постійна частина двоставкового тарифу визначається як абонентська плата за 1 Гкал/год теплового навантаження об`єктів теплоспоживання та грошовий вираз планованих витрат на транспортування і постачання теплової енергії, що є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії.

Під час формування двоставкових тарифів визначаються планована повна собівартість, витрати на покриття втрат підприємств, планований прибуток від ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії (за наявності) та коригування витрат відповідно до вимог цього Порядку та здійснюється їх розподіл на умовно-змінну та умовно-постійну частини (п.9.7 Порядку).

До умовно-змінної частини тарифу включаються витрати на виробництво теплової енергії на котельнях, які перебувають на балансі або у власності, або в користуванні ліцензіата (без урахування витрат на виробництво теплової енергії в системах автономного опалення), витрати на виробництво теплової енергії власними теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками та установками з використанням альтернативних джерел енергії в тарифах, встановлених органом, уповноваженим встановлювати такі тарифи, витрати на придбання теплової енергії (п. 9.8 Порядку).

Згідно з п. 9.9 Порядку до умовно-постійної частини тарифу належать витрати на транспортування та постачання теплової енергії.

Розрахунок умовно-змінної частини двоставкових тарифів на теплову енергію відбувається з урахуванням вимог пунктів 8.5-8.8 глави 8 цього Порядку (п. 9.10 Порядку).

Розрахунок умовно-постійної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми витрат, визначених згідно з вимогами пунктів 8.10-8.13 глави 8 цього Порядку, на сумарне теплове навантаження об`єктів теплопостачання споживачів згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії (п. 9.11 Порядку).

Для встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання ліцензіат з дотриманням вимог чинного законодавства та з урахуванням положень цього Порядку подає до НКРЕКП у друкованому та електронному вигляді заяву про встановлення тарифів, розрахунки тарифів за встановленими формами з підтвердними, обґрунтовуючими, розрахунковими матеріалами і документами, що використовувалися для розрахунків тарифів, протокол проведення відкритого обговорення (відкритого слухання) на місцях, схвалену інвестиційну програму (п. 11.1.Порядку).

Згідно п. 11.2 Порядку документи, зазначені в пункті 11.1 цієї глави, подаються відповідно до форм та вимог Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженої постановою НКРЕКП від 31 березня 2016 року № 528, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 липня 2016 року за № 993/29123 (далі - Процедура).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про теплопостачання», Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», підпункту 5 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 31 березня 2016 року № 528 затвердила Процедуру встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання (далі Процедура).

Згідно п. 1.1. ця Процедура визначає порядок встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання.

Ця Процедура застосовується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), під час установлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання і в установленому законодавством порядку отримали відповідні ліцензії НКРЕКП (далі суб`єкти господарювання або ліцензіати), та поширюється на таких суб`єктів під час встановлення зазначених тарифів (п.1.2. Процедури).

Згідно з п. 1.3. Процедури ця Процедура не застосовується під час формування тарифів на виробництво теплової енергії теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками, системами автономного опалення та установками з використанням альтернативних джерел енергії.

У цій Процедурі терміни вживаються в таких значеннях:

встановлення тарифів - встановлення НКРЕКП для ліцензіатів тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання за визначеною структурою;

тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання - вартість вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат з урахуванням витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, коригування витрат, які встановлюються НКРЕКП без урахування податку на додану вартість.

Інші терміни в цій Процедурі вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про теплопостачання» та інших нормативно-правових актах у сфері теплопостачання ( п. 1.4. Процедури).

Згідно з п. 1.6. Процедури рішення щодо встановлення тарифів приймаються НКРЕКП на засіданнях, які проводяться у формі відкритих слухань, після розгляду комплекту документів, поданого заявником з дотриманням процедур, визначених Порядком проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 року № 866 (далі - Порядок проведення відкритого обговорення), відповідними структурними підрозділами НКРЕКП і підготовки їх пропозицій, шляхом усебічного та повного з`ясування позицій усіх учасників. Рішення щодо встановлення тарифів оформлюються постановами НКРЕКП з відповідними додатками, у яких визначаються структури тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а у разі встановлення двоставкових тарифів - структури двоставкових тарифів на теплову енергію.

Рішення НКРЕКП про встановлення тарифів на виконання вимог законів України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» оприлюднюються на офіційному вебсайті НКРЕКП (п. 1.7. Процедури).

Рішення НКРЕКП з питань встановлення тарифів набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному вебсайті НКРЕКП, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. НКРЕКП оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття (п. 1.8. Процедури).

Постановою НКРЕКП від 14 січня 2020 року № 94 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ «ЧЕРКАСИТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ було установлено позивачу двоставковий тариф на теплову енергію.

Зазначена постанова набрала чинності з дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному веб-сайті Національно комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

День оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 16 січня 2020 року. (https://www.пегс.gov.ua/acts/pro-vstanovlennya-tarifiv-na-teplovu-enersiyu-ii-virobnitstvo-transportuvannva-postachannya-komunalnomu-pidpriemstvu-teploviklb- merezh-cherkasiteplokomunenergo-cherkaskoi-miskoi-radi).

Згідно з п. 4.2.3 договору постачальник зобов`язаний повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 червня 2018 року № 130 затверджено Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності.

Цей Порядок визначає механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями комунальних послуг, тарифи для яких встановлюються органами місцевого самоврядування (далі - орган, уповноважений встановлювати тарифи).

Положення цього Порядку застосовуються при зміні цін/тарифів на комунальні послуги як за результатами перегляду тарифів і їх структури (або встановлення нових тарифів), так і за результатами перерахунку окремих складових тарифів (коригування тарифів).

Згідно з п.п. 5, 6 вищевказаного Порядку інформація, зазначена у пунктах 3, 4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Виконавець комунальних послуг може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці першому цього пункту, а також шляхом обов`язкового розміщення інформаційного повідомлення у платіжному документі, що застосовується для оплати спожитих послуг, виконавець комунальних послуг повідомляє споживачів про намір зміни тарифів (або встановлення нових тарифів) на комунальні послуги та обов`язково зазначає джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач.

Виконавець комунальних послуг за власним бажанням може додатково також доводити до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифів за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади.

Способи доведення до відома споживачів інформації не обмежуються передбаченими цим Порядком.

В опалювальний період нарахування плати (умовно-змінна частина) проводиться за фактично спожиту теплову енергію (Гкал). Місячна абонентська плата (умовно-постійна частина) розраховується з урахуванням теплового навантаження об`єкта теплоспоживання, нараховується з розрахунку на 1м2 площі будівлі (за 1 Гкал/годину) та сплачується не залежно від показників лічильників теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін, а у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 189, 191 Господарського кодексу України та ст. 10, 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни. Державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Позивачем здійснено розрахунок заборгованості відповідача за спірний період, відповідно до якого нараховано плату за отриману теплову енергію в загальному розмірі 275 891 грн 60 коп.

Розрахунок здійснювався на підставі показників вузлів обліку теплової енергії за тарифами (без ПДВ), що були чинними на момент споживання послуги та зазначені у Інформаційній довідці щодо розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію. Крім того, під час нарахування до суми додається абонплата на одиницю теплового навантаження, яка складається з договірного приєднаного теплового навантаження помноженого на тариф на теплове навантаження. Розмір договірного приєднаного теплового навантаження встановлюється та затверджується Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради.

З наданого суду розрахунку слідує, що позивач здійснював нарахування плати за спожиту теплову енергію виходячи з умовно-постійної частини двоставкового тарифу.

Судом перевірений розрахунок позивача та встановлено, що він зроблений арифметично вірно з врахуванням тарифів, які встановлювалися рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради у певний період часу, вимога позивача про її стягнення є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач зазначає, що розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється у відповідності з вимогами п. 7 ст. 276 ГК України, а саме у формі попередньої оплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач відповідно до ст. 625 ЦК України заявив вимогу про стягнення з відповідача 202 835 грн 26 коп. інфляційних втрат та 46 734 грн 27 коп. 3 % річних.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Суд зазначає, що позивач надав «Розрахунок сум штрафних санкцій, пов`язаних з простроченням розрахунків за теплову енергію» у виді таблиці (додаток до позову), з якого неможливо з`ясувати та перевірити правильність здійснення позивачем розрахунку, з огляду на визначені періоди нарахування, в т.ч. числі початку періодів прострочення.

Відповідач надавав контрозрахунок розміру і порядку нарахування трьох процентів річних і інфляційних втрат, при цьому повністю заперечував наявність заборгованості і підстав для стягнення штрафних санкцій згідно з договором (пені).

У позовній заяві, посилаючись на пункт 7.2.5 договору позивач зазначає, що здійснив розрахунок пені (той самий додаток до позову) станом на 01.07.2025 за період з 31.01.2025 по 31.07.2025 (період зазначено у п. 4 прохальної частини), яка складає 4993 грн 64 коп.

Одночасно у розрахунку пеня нарахована у розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за інший період з 01.01.2025 по 30.06.2024, яка складає 4993 грн 64 коп., за наданим розрахунком періоди нарахування визначені по іншому. Отже, позивачем не наведено однозначний порядок (спосіб) обчислення та визначення саме стягуваного розміру пені.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У зв`язку з неможливістю з`ясувати, як саме обчислено заявлені до стягнення суми, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та пені в заявленому розмірі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про стягнення 530 454,77 грн підлягають до часткового задоволення у частині стягнення з відповідача 275 891,60 грн основної заборгованості.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, сплачена сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 4138,37 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» (бульв. Вернадського Академіка, 16В, м. Київ, 03115, ) на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (вул. Остафія Дашковича, 62, м. Черкаси, 18001, )

275 891,60 грн основної заборгованості,

4138,37 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 05 грудня 2025 року.

Суддя О.В. Чевгуз