ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
11.12.2025 м. Харків Справа №905/824/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,
розглянувши справу №905/824/25
до відповідача Фізичної особи-підприємця Москатова Віталія Вадимовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 12 932,68 грн,
без повідомлення (виклику) сторін,
Суть спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Москатова Віталія Вадимовича в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 932,68 грн.
Позов обґрунтований тим, що після виплати позивачем страхового відшкодування до нього на підставі пп. «г» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 1 ст. 1172, ст. 1191 ЦК України перейшло право на отримання від відповідача відшкодування шкоди, завданої його працівником внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).
26.08.2025 господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
01.09.2025 за вх. №01-41/8232/25 господарський суд одержав клопотання позивача про долучення до справи відповіді від Національної поліції України щодо обставин ДТП.
На підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України господарським судом 11.12.2025 підписано рішення без його проголошення.
Щодо строку розгляду справи.
Справа розглянута з перевищенням строку, встановленого ст. 248 ГПК України, з об`єктивних причин, пов`язаних з дією воєнного стану на території України, поточною ситуацією у м. Харків, який є прифронтовим містом, особливим режимом роботи суду в умовах воєнного стану (дистанційний (віддалений) режим роботи суду або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), обмежений доступ до приміщення суду).
Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено наступне.
При цьому, транспортні засоби DAF XF 105.460, д.н. НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_2 , 2007 р.в., та WILCOX 601752, д.н. НОМЕР_9 , VIN НОМЕР_5 , 2004 р.в., на момент ДТП забезпечені згідно полісів №ЕР-216134673, №ЕР-216135095 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітами відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160 000 грн, франшизою в розмірі 3 200 грн, строком дії з 09.08.2023 по 08.08.2024, укладених між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (страховик, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Москатовим Віталієм Вадимовичем (страхувальник, відповідач).
Транспортний засіб марки Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 , на момент ДТП забезпечений полісом №219612621 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 28.02.2024 по 27.02.2025, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_4 .
Згідно з постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24 ОСОБА_2 , який працює водієм у ФОП «Москатов», через порушення вимог п. п. 1.5., 31.1. Правил дорожнього руху визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
В постанові Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24 вказано, що під час початку руху транспортного засобу водій не перевірив механічний стан автомобіля, чим допустив розрив заднього колеса причепу, від якого вилетіло каміння та пошкодило автомобіль Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 , який стояв позаду.
04.07.2024 ОСОБА_4 (водій автомобіля Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 ) в порядку ст. 33 ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до позивача з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.
09.07.2024 позивачем за участю ОСОБА_4 проведено огляд автомобіля Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 , за результатами якого виявлено пошкодження переднього бамперу, капоту, переднього скла, передньої лівої фари та складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість).
Згідно з ремонтною калькуляцією №92415302 від 08.07.2024 загальна вартість ремонтних робіт автомобіля Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 , становить 16 132,68 грн.
09.07.2024 власник автомобіля Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 ОСОБА_3 звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.
12.07.2024 позивачем виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 12 932,68 грн, про що свідчить платіжна інструкція №425246.
Позивач, посилаючись на п.п. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1172, 1191 ЦК України, та зазначаючи, що набув право регресної вимоги до відповідача в межах суми виплаченого страхового відшкодування, оскільки ДТП за участі водія відповідача сталася внаслідок технічної несправності забезпеченого транспортного засобу, звернувся з цим позовом про стягнення з відповідача 12 932,68 грн.
Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, в якій містяться вимоги щодо загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України визначають, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
За положеннями п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до п. 6 зазначеної постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.
Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Спірні правовідносини зі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний на момент їх виникнення.
Згідно зі ст. 6 ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1. ст. 22 ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані, зокрема, з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом «г» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому законодавством порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до особи, з вини якої заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим, виникає право регресної вимоги до такої винної особи. При регресі право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.
Для відшкодування шкоди в порядку регресу на підставі пп.«г». пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. ЗУ №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу ДТП та визначення в установленому порядку, що ДТП була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18).
Майнову шкоду транспортному засобу Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 , спричинено внаслідок ДТП, яка сталась 30.06.2024 за участю транспортного засобу DAF XF 105.460, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі, кузова НОМЕР_2 , з напівпричепом НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 , номер шасі, кузова НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
При цьому, перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з відповідачем останнім не заперечується. Однак, матеріалами справи не підтверджується заподіяння шкоди водієм саме під час виконання ним трудових обов`язків.
З табеля робочого часу водіїв вантажних автомобільних транспортних засобів на червень 2024 року, вбачається, що 30.06.2024 у водія ОСОБА_2 є вихідним днем.
Згідно заяви від 28.06.2024, адресованої відповідачу, водій ОСОБА_2 просив надати йому робочий автомобіль марки DAF, д. н. НОМЕР_1 , та причеп WILCOX, д. н. НОМЕР_4 , у тимчасове використання в особистих цілях терміном на 2 дні з 29.06.2024 по 01.07.2024. Відмітка «Солдатову С.Р. повернути автомобіль 01.07.2024 о 8:00» на вказаній заяві з підписом відповідача свідчить про задоволення цієї заяви.
Наведені обставини щодо використання ОСОБА_2 автомобіля марки DAF, д. н. НОМЕР_1 , з причепом WILCOX, д. н. НОМЕР_4 , у вихідний день в особистих цілях, виключають можливість пред`явлення вимоги до відповідача, як його роботодавця, за завдання ним шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.
Крім того, позивачем не надано доказів того, що ДТП, яка сталась 30.06.2024, визнана у встановленому законодавством порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу DAFDAF XF 105.460, д. н. НОМЕР_1 , з причепом WILCOX, д. н. НОМЕР_4 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24 не може бути достатнім доказом, що свідчить про невідповідність технічного стану автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , вимогам Правил дорожнього руху, що стало безпосереднім наслідком ДТП з огляду на наступне.

За приписами ч.ч. 6,7 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог п. п. 1.5., 31.1. Правил дорожнього руху.

У п. 1.5. Правил дорожнього руху, затв. постановою постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

У п. 31.1. цих Правил визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

В постанові Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24 вказано, що під час початку руху водій не перевірив механічний стан автомобіля, чим допустив розрив заднього колеса причепу, від якого вилетіло каміння та пошкодило автомобіль Nissan Leaf, д.н. НОМЕР_6 , який стояв позаду.

За змістом постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24, технічний стан транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 під час скоєння ДТП, не був предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення та з цього питання суд жодних висновків не робив.

Зазначення в постанові Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24 в якості причини ДТП розриву заднього правого колеса причепу, що стався під час руху транспортного засобу, не можна вважати висновком про невідповідність транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

В матеріалах справи відсутні й відомості про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч. 1 ст. 121 КУпАП).

Одночасно, згідно наданих відповідачем протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу №00084-03364-23 від 03.08.2023 та №00084-03365-23 від 03.08.2023, складених ТОВ «Укр-Тест-Стандарт», якими за змістом Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137, засвідчуються позитивні результати проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, транспортні засоби, якими керував ОСОБА_2 під час скоєння ДТП, після технічного контролю визнано технічно справними. Дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю визначена не пізніше 03.08.2024.

Крім того, з постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 у справі №185/6960/24 вбачається, що розрив заднього колеса причепу, який став причиною ДТП, стався під час руху транспортного засобу.

За правовою позицією, викладеною в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі №626/3280/21, якщо технічна несправність транспортного засобу виникла вже під час руху без вини водія, такий водій не несе адміністративну відповідальність, якщо не доведено що водій знав про таку несправність до його зупинки поліцією.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення з Фізичної особи-підприємця Москатова Віталія Вадимовича в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 932,68 грн.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою в позові, витрати по сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС» у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 11.12.2025.

Суддя Л.В. Ніколаєва