ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 Справа № 917/1828/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., після виходу з лікарняного, розглянувши справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Акцент-Банк", вул.Батумська, 11, м.Дніпро, Дніпропетровська область, 49074

до відповідчів

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торес Авто", вул. Геодезична, 32, м.Полтава, Полтавська область, 36015

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 654 633,14 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Без виклику учасників справи,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Акціонерне товариство "Акцент-Банк" просить суд стягнути солідарно з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Торес Авто" та ОСОБА_1 (поручителя за договором поруки №70.57. від 25.08.2023) 654 633,14 грн заборгованості першого відповідача, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 25.08.2023 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торес Авто" Кредитного договору №50.57..

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні, зокрема, докази (в копіях) : протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 16.09.2025; Кредитний договір № 50.57. від 25.08.2023; Договір поруки № 50.57. від 25.08.2023; заява про видачу кредитних коштів від 20.08.2023; заява про видачу кредитних коштів від 29.08.2023; заява про видачу кредитних коштів від 12.09.2024; Міжнародний паспорт відповідача 2; листа НБУ щодо банківської ліцензії; Статут позивача; Виписка по поточному рахунку з НОМЕР_1 ; Виписка по поточному рахунку з НОМЕР_2 ; Виписка по поточному рахунку з НОМЕР_3 ; Виписка по поточному рахунку з НОМЕР_4 ; Меморіальні ордери № TR.38990482.47156.70198 від 20.08.2024; № TR.39153497.37126.64999 від 29.08.2024; № TR.39699577.32408.70198 від 12.09.2024; № TR.39699577.17986.69286 від 11.12.2024; Ордер на надання правничої допомоги серії АЕ № 1282381; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4257; Договір № 2812-1.2023 від 28.12.2023 про надання правової допомоги з додатковою угодою; розрахунок заборгованості.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

24.09.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Торес Авто" та ОСОБА_1 (поручителя за договором поруки №70.57. від 25.08.2023) про солідарне стягнення 654 633,14 грн заборгованості першого відповідача, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 25.08.2023 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торес Авто" Кредитного договору №50.57..

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 справу № 917/1828/25 розподілено судді Ківшик О.В.

В дотримання приписів ч. 6 ст. 176 ГПК України судом зроблено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача 2.

Згідно відповіді № 1825446 від 29.09.2025 адресою реєстрації відповідача 2 ( ОСОБА_1 ) є : АДРЕСА_2 .

Суд ухвалою від 29.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Відповідачі були належним чином та завчасно повідомлені про покладені на них обов`язки та строк їх виконання, про що свідчать матеріали справи (довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача 1 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 2 наявні у матеріалах справи, арк.с. 82-83). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень ГПК України строк не скористались.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічні приписи містить ч. 2 ст. 178 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, господарський суд здійснює розгляд справи №917/1828/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

25.08.2023 року між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (далі - Банк, Кредитор) та ТОВ "Торес Авто" (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 50.57. (далі - Кредитний договір, арк.с. 10-14).

У Кредитному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- вид кредиту - відновлювана кредитна лінія. В рамках відновлюваної кредитної лінії надаються грошові кошти (далі - кредит або транш) в розмірі та на умовах, передбачених цим договором. Кредитні кошти надаються банком окремими частинами - траншами. Сума запитуваного позичальником траншу не може перевищувати ліміт кредитної лінії, зазначений в п. А2 цього договору, зменшений на суму фактичної заборгованості позичальника за цим договором (п. А1 Кредитного договору);

- Ліміт договору : 500 000,00 грн на поповнення обігових коштів (п. А2 Кредитного договору);

- кредит надається на термін: 24 місяці з дати укладення договору. Згідно зі ст. ст. 212, 651 ЦК України, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 22 серпня 2025 року (п. А3 Кредитного договору);

- за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі : для траншів строком до 30 днів - 14,9% річних, для траншів строком до 60 днів - 21,9% річних, строком до 90 днів 24,9% річних, для траншів строком до 180 днів - 26,9% процентів річних, та є фіксованою процентною ставкою у вказаний період, у дату сплати процентів, якою є 25-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання Кредитного договору (пункт А7 Кредитного договору);

- у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом згідно з п. А7 від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п. А3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються (п. А8 договору Кредитного договору);

- датою сплати процентів є 25 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п. 2.3.2 цього договору) (пункт А9 Кредитного договору);

- за видачу кожного Траншу Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 1,0% від суми виданого траншу в межах ліміту, встановленого у п. А.2 цього Договору (п. А.10 Кредитного договору);

- банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А1. цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А2. цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Відновлювана кредитна лінія (кредит) надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів (п. 1.1 Кредитного договору);

- термін повернення кредиту зазначений у п. А3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А.13, 2.3.2, 2.4.1 цього договору (пункт 1.2 Кредитного договору);

- Позичальник зобов`язується :

- використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому пунктом 1.1 цього договору (п. 2.2.1 Кредитного договору),

- сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 цього договору (п. 2.2.2 Кредитного договору),

- повернути кредит у терміни, встановлені пунктами 1.2, 2.2.17, 2.2.18, 2.3.2 цього договору (п. 2.2.4 Кредитного договору),

- сплатити банку винагороду відповідно до пунктів 2.3.5, 4.4, 4.11 цього договору (п. 2.2.7 Кредитного договору),

- щоквартально направляти, на поточний рахунок у Банку, обсяг надходжень від господарської діяльності на рівні, що становить не менше ніж 50% від суми встановленого ліміту зазначеного в п. А2 (п. 2.2.14 Кредитного договору);

- у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.8, 2.2.9, 2.2.13, 2.2.14, 4.7, 7.1, цього Договору, Банк має право нарахувати та застосувати штраф у розмірі 2 % від суми отриманого кредиту за кожен випадок порушення. Сплата штрафу здійснюється у гривні (п. 5.2 Кредитного Договору);

- у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п. 5.8 Кредитного Договору);

- при настанні будь-якої з наступних подій : порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, Банк, на свій розсуд, має право: змінити умови цього Договору зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212. 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначено в повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суду кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Кредитом (п. 2.3.2 Кредитного Договору);

- за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору Позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А7 цього Договору (п. 4.1 Кредитного Договору);

- відповідно до ст. 212 ЦКУ у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.17, 2.2.18, 2.3.2 2.4.1 цього Договору, Позичальник сплачує Банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А8 цього Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов цього Договору, встановленого п. А3 цього Договору) (п. 4.2 Кредитного Договору);

- сплата процентів за користування кредитом, передбачених п. 4.1, 4.2 цього Договору, здійснюється згідно до п. А9 цього Договору (п. 4.3 Кредитного Договору);

- у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим Договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню (п. 4.5 Кредитного Договору);

- зобов`язання за цим Договором, у тому числі строк виконання яких згідно з умовами цього Договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п. 2.2.15, 2.3.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору. Остаточне погашення заборгованості за цим Договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього Договору. Під реалізацією права Банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього Договору, Сторони узгодили дії Банку по розподілу грошей, отриманих від Позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті Договору. При цьому, Сторони узгодили, що додаткових вимог до Позичальника щодо реалізації Банком свого права по стягненню неустойки не потрібні (ч. 1 п. 4.7 Кредитного Договору);

- розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п. 4.8 Кредитного Договору);

- нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п. 4.9 Кредитного Договору);

- терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагорода, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 років (п. 5.7 Кредитного Договору);

- у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж 30 днів, що спричинило звернення Банку до судового органу, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень +5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п. 5.8 Кредитного Договору);

- цей Договір вважається укладеним з моменту підписання шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису усіма його Сторонами в порядку передбаченому ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронні довірчі послуги". Цей Договір набуває чинності з моменту надання Позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором (п. 6.1, 6.2 Кредитного Договору);

- цей Договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим Договором порядку (п. 6.3 Кредитного Договору);

- сторони погодили, що дія Договору автоматично продовжується на кожні 12 календарних місяців і на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін не попередить у письмовій формі іншу сторону про припинення його дії не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору (п. 6.4 Кредитного Договору).

Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит (транші №50.57./11, № 50.57./12, № 50.57./13) у розмірі 500 000,00 грн згідно до умов кредитного договору, що підтверджується банківською випискою та меморіальними ордерами № TR.38990482.47156.70198 від 20.08.2024 року; №TR.39153497.37126.64999 від 29.08.2024 року; № TR.39699577.32408.70198 від 12.09.2024року (арк.с. 56-58). Дана обставина відповідачами не спростована.

Позивач вказує, що позичальником було допущено порушення вимог щодо обсягу надходження на рахунки, через що банком нараховувались штрафи у відповідності до п. 5.2 та п. 2.2.14, та порушення строків погашення заборгованості, тому банком нараховувались штрафи у відповідності до п. 5.8 договору.

За даними позивача за Кредитним договором № 50.57. нараховано відповідачу-1 штраф у розмірі 56 000,00 грн (в тому числі : 1 000,00 грн штраф за п. 5.8, фіксована частина; 25 000,00 грн. штраф за п. 5.8, змінна частина; 30 000,00 штраф за п. 5.2 та п. 2.2.14 договору)

Позивач вказує, що відповідачем-1 також не погашено кредит за отриманими траншами, а саме :

- № 50.57./11 у розмірі 300 000,00 грн та проценти за користування у розмірі 59 064,93 грн;

- № 50.57./12 у розмірі 150 000,00 грн та проценти за користування у розмірі 29 675,51 грн;

- № 50.57./13 у розмірі 50 000,00 грн та проценти за користування у розмірі 9 892,70 грн;

За розрахунком позивача, загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 654 633,14 грн.

25.08.2023 року між позивачем та ОСОБА_1 (далі - Поручитель) було укладено договір поруки № 70.57. (арк.с.17-18), відповідно до яких останній поручився за Позичальника за виконання ним умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно до п. 1.5 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні Боржники.

Згідно до п. 2.1.2 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п. 1.1 цього Договору, Кредитор має право направити Поручителю вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (нь). Не направлення Кредитором вказаної вимог не є перешкодою та не позбавляє права Кредитора звернутись до суду з вимогою виконати взяті на себе Поручителем зобов`язання або вимагати від Поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний Боржник у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, незалежно від факту направлення чи не направлення Кредитором Поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки у випадку невиконання Поручителем зобов`язань Боржника за Кредитним договором, згідно вимоги Кредитора, зазначеної в п. 2.1.2 п. 2.1 цього Договору, Поручитель сплачує на користь Кредитора пеню у розмірі 1% від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмовій вимозі, але не більше подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов`язань за цим Договором.

Пунктом 4.1 Договору поруки передбачено, що сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору.

Посилаючись на те, що відповідач 1 не повернув кредитні кошти у розмірі, визначеному Кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ТОВ "ТОРЕС АВТО" та ОСОБА_1 на користь АТ "А-БАНК" заборгованості в розмірі 654 633,14 грн, в тому числі : заборгованість за самим кредитним договором № 50.57. - 56 000,00 грн; заборгованість за траншами: №50.57./11 у розмірі 359 064,93 грн, №50.57./12 у розмірі 179 675,51 грн, №50.57./13 у розмірі 59 892,70 грн.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вже зазначалось судом у описовій частині рішення, 25.08.2023 між позивачем та відповідачем - 1, було підписано Кредитний договір, у якому узгоджено, зокрема, розмір кредиту та процентної ставки за користування кредитними коштами, а також визначено терміни сплати кредиту та процентів.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем свого обов`язку за договором щодо надання позичальнику (відповідачу 1) 500 000,00 грн кредитних коштів, внаслідок чого у останнього виник обов`язок повернути кредит та проценти за користування кредитом.

Відповідач 1 в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів ст. 1049 ЦК України суму кредиту та проценти за користування кредитом сплатив не в повному обсязі та з порушенням встановлених умовами Кредитного договору строків. Дана обставина відповідачем 1 не спростована.

Таким чином, суд встановив що заборгованість відповідача 1 за наданим кредитом в сумі 500 000,00 грн за Кредитним договором, підтверджена документально та не спростована відповідачами (розрахунок - в матеріалах справи).

У зв`язку із порушенням відповідачем-1 умов Кредитного договору, позивач нарахував до стягнення з відповідача проценти у розмірі 98 633,14 грн.

Суд зазначає, що відповідач-1, уклавши Кредитний договір, добровільно став стороною такого договору, а відтак на відповідних умовах зобов`язаний нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань.

Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, суд встановив, що дані розрахунки є арифметично правильними та здійснені у відповідності до умов Кредитного договору.

Докази погашення заборгованості позичальником та поручителем в матеріалах справи відсутні.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було заявлено до стягнення вищезазначену заборгованість солідарно з відповідачів, тобто кредитора та поручителя.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання. Забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки стороною основного зобов`язання є юридична особа, а фізична особа (відповідач-2) є поручителем у даному зобов`язані, слід зазначити, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 р. господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення підсудності господарському суду щодо розгляду відповідної справи.

За таких обставин, даний спір підлягає розгляду в господарському суді.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний суд у складі Великої палати у постанові від 13.03.2018 р. у справі №415/2542/15-ц (провадження №14-40цс18).

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем 1 умов Кредитного договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в розмірі 500 000,00 грн та за процентами у розмірі 98 633,14 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є : позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Щодо заявленої до стягнення з відповідачів суми штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Позивачем за кредитним договором № 50.57. нараховано відповідачу-1 штраф у розмірі 56 000,00 грн, а саме:

- 1 000, 00 грн - штраф за п. 5.8, фіксована частина;

- 25 000 грн. - штраф за п. 5.8, змінна частина;

- 30 000,00 грн - штраф за п. 5.2 та п. 2.2.14 договору.

Відповідно до п. 5.8 Кредитного Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до п. 5.2 Кредитного Договору, У випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 2.2.8, 2.2.9, 2.2.13, 2.2.14, 4.7, 7.1, цього Договору, Банк має право нарахувати та застосувати штраф у розмірі 2 % від суми отриманого кредиту за кожен випадок порушення. Сплата штрафу здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 2.2.14 Кредитного Договору, у період дії цього Договору Позичальник зобов`язується : щоквартально направляти, на поточний рахунок у Банку, обсяг надходжень від господарської діяльності на рівні, що становить не менше ніж 150% від суми встановленого ліміту зазначеного в п. А2.

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та пункту 8 Розділу ІХ "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Господарського Кодексу та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану" №2120-ІХ від 15.03.2022 Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан в України, який в подальшому неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Як вбачається з матеріалів справи, прострочення сплати кредиту відповідачем більш ніж на 30 днів виникло в період дії воєнного стану, введеного в Україні.

Отже, враховуючи, що штраф нарахований відповідачу позивачем після 24.02.2022 у період дії воєнного стану, вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 56 000,00 грн не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідачі суду не надали.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 500 000,00 грн заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами у розмірі 98 633,14 грн, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачами не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи : копію договору про надання правової допомоги № 2812-1/2023 від 28.12.2023, додаткової угоди № 2 від 31.12.2024, копію Ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ № 1282381 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4257.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачі клопотання про зменшення заявлених до стягнення судових витрат, заперечення та доказів щодо не співмірності заявленого розміру витрат до суду не надали.

Що стосується стягнення з відповідачів на користь позивача гонорару успіху, то передбачена між сторонами винагорода є додатковою винагородою адвоката, платою за досягнутий адвокатом результат, та є за своєю суттю так званим "гонораром успіху", нарахування та сплата якого залежать від настання певної події.

Чинне законодавство не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху", як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правила адвокатської етики надають визначення поняття "гонорар" без поділу цього поняття на види.

Зокрема, норми зазначених закону та Правил не передбачають такі різновиди винагороди (гонорару) як основний, додатковий чи "гонорар успіху", що свідчить про те, що поняття "гонорар", яке міститься у зазначених нормативно-правових актах, є загальним, під яким розуміється як основна, так і додаткова винагороди.

Також слід зазначити, що "гонорар успіху", погоджений сторонами у договорі під відкладальною умовою (у разі досягнення результату) є складовою частиною гонорару адвоката і належить до судових витрат, а відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати, зокрема, і гонорар успіху за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі у заявленому розмірі 15 000 грн, судом враховано, що вартість послуг визначена за погодженням адвокатом з клієнтом у договорі, послуги адвоката були реально надані позивачу, що підтверджується матеріалами справи, також суд взяв до уваги рівень юридичної кваліфікації правовідносин у справі.

Враховуючи викладене, надавши оцінку усім матеріалам справи та доводам, за відсутності заперечень та клопотання відповідачів про зменшення заявлених витрат, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну правову допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи у сумі 15 000,00 грн і розмір таких витрат є обґрунтованим до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правову допомогу позивача у розмірі 13 716,82 грн покладаються на відповідачів по 6 858,41 грн.

Суд встановив, що при зверненні до суду із цим позовом позивач сплатив 7 855,60 грн судового збору за платіжною інструкцією № від 19.09.2025. Факт надходження цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 19.09.2025 (арк.с. 76).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 7 183,58 грн покладаються на відповідачів по 3 591,79 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торес Авто" (вул. Геодезична, 32, м. Полтава, Полтавська область, 36015, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м.Дніпро, вул. Батумська, 11; ідентифікаційний код 14360080) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ідентифікаційний код 14360080) заборгованість за кредитом у розмірі 500 000,00 грн та проценти за користування у розмірі 98 633,14 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торес Авто" (вул. Геодезична, 32, м. Полтава, Полтавська область, 36015, ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ідентифікаційний код 14360080) судовий збір у розмірі 3 591,79 грн та 6 858,41 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. Стягнути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ідентифікаційний код 14360080) судовий збір у розмірі 3 591,79 грн та 6 858,41 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову відмовити в задоволенні вимог.

Рішення підписане 09.12.2025 року (після виходу судді з лікарняного).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик