ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"08" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3635/25

Суддя Господарського суду Київської області Христенко О.О., розглянувши заяву (вх. № 8116 від 01.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма «Рудь» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 3 491,91 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду Київської області із заявою (вх. № 8116 від 01.12.2025) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 3 491,91 грн.

Заява обґрунтована неналежним виконанням боржником умов Договору поставки № 1858 від 13.12.2021 щодо своєчасної оплати отриманого товару.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II «Наказне провадження».

Частина друга статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Приписами частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги (ч. 2 ст. 147 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, його розмір.

Так, як вбачається з прохальної частини заяви (вх. № 8116 від 01.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь», заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 суму основної заборгованості за Договором поставки № 1858 від 13.12.2021 в розмірі 3 131,82 грн. та нараховані 60,39 грн 3 % річних та 299,52 грн інфляційні нарахування.

В обґрунтування своєї заяви та суми заборгованості, заявник вказує на те, що ним на виконання умов договору було поставлено ОСОБА_1 товар на суму 3 131,82 грн, що підтверджується видатковою накладною № 145143 від 15.07.2024.

Натомість, заявник під час звернення із вимогами до суду, видаткової накладної № 145143 від 15.07.2024 до матеріалів заяви не надав.

У додатках до позовної заяви, заявник вказує про додану копію видаткової накладної, однак таку до заяви про видачу судового наказу, заявником не додано, що також підтверджується Актом № 07-13/105/2025 від 01.12.2025 Відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції.

Отже, заявник не надав відповідні первинні документи (видаткова накладна) на підтвердження факту поставки товару та, відповідно, виникнення у ОСОБА_1 заборгованості з оплати поставленого товару в сумі 3 131,82 грн.

З наведеного слідує, що до заяви не додано належних доказів в обґрунтування заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 3 131,82 грн, що могли б свідчити про виникнення такої вимоги.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З підстав викладеного, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 3 131,82 грн боргу, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «Рудь» у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення 3 491,91 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у апеляційному порядку у відповідності до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана - 08.12.2025

Суддя О.О. Христенко