ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025м. ДніпроСправа № 904/6294/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Кіровоградського обласного центру зайнятості (м. Кропивницький, Кіровоградська область)

до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (м. Дніпро)

про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю, у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, у розмірі 97 511 грн. 94 коп.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Кіровоградський обласний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач) виплачену допомогу по безробіттю, у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, у розмірі 97 511 грн. 94 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплачена ОСОБА_1 в період з 10.01.2020 по 03.01.2021 допомога по безробіттю підлягає відшкодуванню в розмірі 97 511 грн. 94 коп. відповідачем (роботодавцем) на підставі частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 10.11.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (вх. суду №49794/25 від 12.11.2025), обґрунтоване тим, що згідно з пунктом 1 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5 (далі - Положення № 1707/5) міжрегіональні управління Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління) підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами. Відповідно до вказаного Положення № 1707/5 міжрегіональні управління утримуються за рахунок Державного бюджету України. Виходячи з наведеного та з метою недопущення в подальшому безпідставного стягнення державних коштів, для встановлення всіх обставин, які мають значення для справи та з метою надання змоги учасникам процесу навести свої аргументи та/або заперечення безпосередньо у судовому засіданні, відповідач просить суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки вказані дії можна зробити виключно в загальному позовному провадженні.

Розглянувши клопотання відповідача про перехід зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження, господарський суд не вбачав підстав для його задоволення з огляду, зокрема, на таке.

На момент відкриття провадження у справі судом було враховано ціну позову, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у вказаному спорі, які вказують на незначну складність даної справи, а також враховано те, що дана категорія справ згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України не відноситься до тих, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим судом було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

При цьому суд відзначає, що відповідач помилково вважає, що в процесі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження він буде позбавлений можливості навести свої аргументи та заперечення, оскільки таке право у нього наявне та судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.11.2025 встановлено строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву та у подальшому заперечень.

Суд звертав увагу, що заявлені позовні вимоги мають незначну складність, ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не виключають можливість встановлення обставин справи на підставі доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи, та не вимагають заслуховування усних пояснень учасників справи, у зв`язку з чим підстави для переходу розгляду справи зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження - відсутні.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 13.11.2025 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження було відмовлено.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 51674/25 від 24.11.2025), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- 08.05.2025 на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення Кіровоградського обласного центру зайнятості № 01-47/376/03 "Про необхідність відшкодування виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 ", яке було обґрунтовано тим, що поверненню на рахунки Кіровоградського обласного центру зайнятості підлягає сума у розмірі 97 511 грн. 94 коп., сплачена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як допомога по безробіттю ОСОБА_1 . На вказане повідомлення 11.06.2025 Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) надано відповідь - лист вих. № 24878/14.1-05 з інформацією про те, що відповідно до пункту 12 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 міжрегіональні управління утримуються за рахунок державного бюджету України. З наведеного вбачається, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок Державного бюджету України та здійснює видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами, відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України;

- з 18.02.2012 по 28.12.2019 ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника відділу персоналу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" № 870 від 09.10.2019 (далі - Постанова № 870) постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1, в тому числі і ГТУЮ у Кіровоградській області та утворити як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2, тобто було утворено Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 870 та наказу Міністерства юстиції України № 3173/5 від 16.10.2019 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" у зв`язку з ліквідацією ГТУЮ у Кіровоградській області, працівники ГТУЮ у Кіровоградській області, в тому числі і ОСОБА_1 , були персонально попереджені про наступне вивільнення відповідно до пункту 11 статті 87 Закону України "Про державну службу". У подальшому, 26.12.2019 головою ліквідаційної комісії ГТУЮ у Кіровоградській області Стоян О.Г. було видано наказ № 997/к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу персоналу ГТУЮ у Кіровоградській області 28.12.2019, у зв`язку з ліквідацією державного органу, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", з припиненням державної служби. Не погоджуючись з наказом ГТУЮ у Кіровоградській області № 997/к "Про звільнення", ОСОБА_1 звернулася з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання вказаного наказу протиправним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 по справі № 340/197/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ГТУЮ у Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Вказане рішення постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 було залишено без змін. У подальшому, 02.11.2020 ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 07.09.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі № 340/197/20 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Кіровоградського окружного адміністративного суду. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ ГТУЮ у Кіровоградській області "Про звільнення ОСОБА_1 " № 997/к від 26.12.2019; поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації посаді заступника начальника відділу персоналу ГТУЮ у Кіровоградській області, у Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса) з 29.12.2019; стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.12.2019 до 27.12.2023 у розмірі 972 330 грн. 75 коп.; рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми за один місяць звернуто до негайного виконання. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без задоволення а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 у справі № 340/197/20 - без змін. При цьому відповідно до пункту 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно;

- відповідач стверджує, що у разі визнання судом звільнення незаконним, вважається, що працівник не припиняв своєї роботи і продовжував перебувати у трудових відносинах. Як наслідок, відсутні підстави для виплати такому працівникові виплат допомоги по безробіттю. Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає що кошти, сплачені ОСОБА_1 як допомога по безробіттю мають бути стягнуті саме з неї, а не з відповідача, оскільки за один і той самий період працівникові, в даному випадку ОСОБА_1 , виплачено і середній заробіток за час вимушеного прогулу і допомогу по безробіттю. Причому обидві ці виплати фактично здійснені за рахунок коштів державного бюджету;

- відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області вих. № 3000/10/11-28-52-05-13 від 26.02.2020, станом на 26.02.2020 (тобто на момент масового звільнення працівників) ГТУЮ у Кіровоградській області не мало заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів. Тобто, ГТУЮ у Кіровоградській області з дотриманням норм законодавства нарахувало, утримало та сплатило до Фонду єдині внески на загальнообов`язкове соціальне страхування, в тому числі на страхування на випадок безробіття. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" № 870 від 09.10.2019 ГТУЮ у Кіровоградській області - ліквідовано, правонаступником визначено Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яке в свою чергу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" № 912 від 16.08.2022 реорганізовано шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Отже, відповідач виснує, що в даному випадку може відбутися подвійне стягнення коштів з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та незаконне збагачення ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету, що не передбачено жодним нормативним документом і призводить до безпідставних виплат;

- також відповідач зауважує, що підстави припинення реєстрації безробітного передбачені пунктом 30 Порядку № 792. Так, у разі видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі, Центр зайнятості припиняє його реєстрацію. У випадку ж подання безробітним заяви про припинення реєстрації, вона припиняється з дня подання заяви, що і мало місце в даному випадку. У витягу з наказу про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 від 21.01.2021 ПК №00001 вказано підставою припинення реєстрації саме подання заяви безробітним про припинення реєстрації відповідно до абзацу 16 підпункту 1 пункту 30 Порядку № 792. Отже, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає, що необхідною умовою для стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням працівника на роботі за рішенням суду є доведення позивачем правомірності сум такого нарахування, їх розміру та відсутність підстав для припинення такої виплати. При цьому позивачем не надано жодного доказу, (в тому числі індивідуального плану надання послуг), який би свідчив про виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, як застрахованої особи та наявності підстав для виплат. Окрім того, відповідач зазначає, що заява про призначення виплати допомоги по безробіттю подана ОСОБА_1 до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, в свою чергу позивачем не надано доказів того, що він є правонаступником останнього, у зв`язку з чим, не має права вимоги за вимогами про відшкодування, виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в зв`язку з поновленням її на роботі за рішенням суду, що свідчить про неналежність позивача. Крім того відповідач зауважує, що позивачем не надано доказів виплати ОСОБА_1 коштів допомоги по безробіттю за період з 10.01.2020 по 03.01.2021.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 52458/25 від 27.11.2025), в якій він просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- ОСОБА_1 поновлена на посаді згідно з рішенням суду від 27.12.2023 у справі №340/197/20, а саме: наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 296-к від 16.01.2024, яким було поновлено ОСОБА_1 на посаді з 29.12.2019. Позивач зазначає, що положеннями частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення працівника на роботі є правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному. Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі. Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 06.06.2018 у справі № 902/291/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/74660052), Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (постанова 20.04.2018 у справі № 914/154/17 https://reyestr.court.gov.ua/Review/73761672, від 06.07.2018 справа № 921/220/17-г/16 https://reyestr.court.gov.ua/Review/75719161). З огляду на викладене, позиція відповідача щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, самим безробітним - є помилковою, в тому числі помилковою та необґрунтованою є думка щодо подвійного стягнення коштів з відповідача;

- щодо підстав нарахування та доказів виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 позивач зазначає, що допомога по безробіттю ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась відповідно до Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 № 624, що діяв з 03.07.2020 по 20.01.2023, де зазначено що допомога по безробіттю за календарний місяць не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на відповідний рік, і не може бути меншою від мінімального розміру, установленого правлінням Фонду. Позивач звертає увагу, що нарахування допомоги по безробіттю проводяться щодекадно 10, 20, 30-31 числа місяця з урахуванням відвідування особою центру зайнятості. При отриманні фінансування центри зайнятості не пізніше наступного робочого дня надають платіжні документи до Управління Державної казначейської служби для перерахування суми матеріального забезпечення до банківської установи на особові рахунки безробітних. Отже, ОСОБА_1 нараховано допомогу по безробіттю за період з 10.01.2020 по 03.01.2021 в загальному розмірі 97 511 грн. 94 коп., що відповідає розрахункам, зазначеним у довідці-розрахунку заборгованості, що додана до позовної заяви, а також витягам з наказів щодо безробітної, копії її персональної карти, копії додатків до персональної карти, а також платіжних доручень та витягів із відомостей виплат за видами забезпечення, які також були додані до позовної заяви;

- щодо правонаступництва Кіровоградського обласного центру зайнятості, позивач зазначає, що на момент звернення ОСОБА_1 щодо надання статусу безробітної та виплати їй допомоги по безробіттю Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості був самостійною юридичною особою. Згідно з Наказом Міністерства економiки України № 3906 від 18.10.2022 Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Кiровоградського обласного центру зайнятостi, який є правонаступником ycix майнових та немайнових прав та обов`язкiв Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості. У подальшому, 02.11.2022 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію в стані припинення юридичної особи - Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації. Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Позивач також зазначає, що необхідно врахувати, що при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику, незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності. При реорганізації в формі приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Позивач посилається на те, що якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями (вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17).

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 52958/25 від 01.12.2025), в яких він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зауважуючи на тому, що позивачем до позовної заяви не додано доказів, на які останній посилається в обґрунтування заявлених вимог, а саме: додатки до персональної карти; платіжні доручення та витяги із відомостей виплат за видами забезпечення; Наказ Міністерства економіки України № 3906 від 18.10.2022 про реорганізацію Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості шляхом його приєднання до Кіровоградського обласного центру зайнятості, а відтак, за твердженнями відповідача, такі докази в розумінні частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України до розгляду судом не повинні прийматися. Крім того, відповідач вказує на те, що позивачем не повідомлено суд про причини, з яких докази не були подані у встановлений законом строк, тому відповідач вважає, що докази, подані разом із відповіддю на відзив на позовну заяву не повинні враховуватись судом при розгляді справи по суті, так як подані поза межами встановленого законом строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Судом також враховано, що матеріали справи містять всі заяви по суті справи, передбачені частиною 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України та, відповідно, всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, у статті 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Слід відзначити, що розгляд даної справи по суті розпочався 10.12.2025, а строк розгляду даної справи закінчується 09.01.2026, отже у даному випадку судому було надано сторонам достатній строк для висловлення їх правових позицій та подання доказів по справі.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю правових підстав для стягнення виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду.

До настання страхового випадку ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника відділу персоналу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та була звільнена з посади 28.12.2019 на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з ліквідацією державного органу (пункт 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу").

З наявних у матеріалах справи Витягу з наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 ПК № 00001 від 10.01.2020 Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості та Персональної картки № 00001 від 03.01.2020 (а.с.10, 15) вбачається, що ОСОБА_1 з 03.01.2020 по 20.01.2021 перебувала на обліку як безробітна у Кропивницькій філії Кіровоградського обласного центру зайнятості.

Так, з матеріалів справи вбачається таке:

- Наказом від 09.01.2020 № НТ2001109 ОСОБА_1 з 03.01.2020 надано статус безробітного (за заявою від 03.01.2020, а.с.11);

- Наказом від 10.01.2020 № НТ2200110 ОСОБА_1 з 10.01.2020 по 03.01.2021 (за заявою від 03.01.2020, а.с.12) призначено допомогу по безробіттю застрахованим особам залежно від страхового стажу відповідно до частин 1, 3, 4 статті 22, частини 1 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"; розпочато виплату допомоги по безробіттю з 10.01.2020;

- Наказом від 15.01.2021 № НТ210115 ОСОБА_1 з 04.01.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з закінченням строку виплати відповідно до пункту 12 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

- Наказом від 21.01.2021 № НТ210121 ОСОБА_1 з 21.01.2021 (за заявою від 21.01.2021, а.с.13) припинено реєстрацію безробітною, у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації відповідно до абзацу 16 підпункту 1 пункту 30 Порядку (а.с.15).

Також судом встановлено, що, не погоджуючись з наказом ГТУЮ у Кіровоградській області № 997/к "Про звільнення ОСОБА_1 ", ОСОБА_1 звернулася з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання вказаного наказу протиправним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 по справі № 340/197/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ГТУЮ у Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Вказане рішення постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 було залишено без змін.

У подальшому, ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 07.09.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №340/197/20 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ ГТУЮ у Кіровоградській області "Про звільнення ОСОБА_1 " № 997/к від 26.12.2019; поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації посаді заступника начальника відділу персоналу ГТУЮ у Кіровоградській області, у Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса) з 29.12.2019; стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.12.2019 до 27.12.2023 у розмірі 972 330 грн. 75 коп.; рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми за один місяць звернуто до негайного виконання.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без задоволення а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 у справі № 340/197/20 залишено без змін.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 у справі № 340/197/20, Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) видано Наказ № 296-к від 16.01.2024 "Про поновлення ОСОБА_1 ", яким було поновлено ОСОБА_1 з 29.12.2019, за її згодою, на посаді заступника начальника Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та здійснено виплату середнього заробітку у розмірі 18 789 грн. 00 коп. за час вимушеного прогулу за один місяць, в порядку та у спосіб визначений законодавством України (а.с.19).

При цьому з довідки-розрахунку (а.с.24) вбачається, що за період з 10.01.2020 по 03.01.2021 ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю в загальній сумі 97 511 грн. 94 коп.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання Наказу № 223-Д від 08.05.2025 "Про відшкодування коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 " Кропивницька філія Кіровоградського обласного центру зайнятості звернулась до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з Повідомленням про необхідність відшкодування виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , в якому запропонувала протягом 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення перерахувати на зазначені в повідомленні реквізити суму виплачених ОСОБА_1 коштів допомоги по безробіттю в розмірі 97 511 грн. 94 коп. (а.с.22).

Вказана вимога позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало причиною звернення із даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частиною 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Пунктами 2, 6, 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що:

- суб`єктами страхування на випадок безробіття є застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик;

- об`єктом страхування на випадок безробіття є страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону;

- страховий випадок - це, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема, у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (пункт 2), подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг (пункт 3).

З наведеним кореспондуються приписи статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно з якими виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, поновлення безробітного на роботі за рішенням суду (пункт 2).

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено право Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно з частиною 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Суд враховує, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

У постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 у справі № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 у справі № 914/1875/17, від 06.07.2018 у справі №921/220/17-г/16 зазначено, що за положеннями частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Згідно з частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №711/8138/18 зазначено, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Як було зазначено вище, суд встановив, що Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) видано Наказ № 296-к від 16.01.2024 "Про поновлення ОСОБА_1 ", яким було поновлено ОСОБА_1 з 29.12.2019, за її згодою, на посаді заступника начальника Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.19).

Отже, допущене роботодавцем порушення процедури звільнення працівника призвело до поновлення працівника на роботі за правилом частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України, коли звільнення відбулося без законної на те підстави.

При цьому, судом враховано, що на момент звернення ОСОБА_1 щодо надання статусу безробітної та виплати їй допомоги по безробіттю Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості був самостійною юридичною особою. Згідно з Наказом Міністерства економiки України № 3906 від 18.10.2022 Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Кiровоградського обласного центру зайнятостi, який є правонаступником ycix майнових та немайнових прав та обов`язкiв Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості. У подальшому, 02.11.2022 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію в стані припинення юридичної особи - Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації. Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Необхідно врахувати, що при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику, незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності. При реорганізації в формі приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями (вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17).

З огляду на викладене виплачена ОСОБА_1 позивачем допомога по безробіттю в сумі 97 511 грн. 94 коп. за період з 10.01.2020 по 03.01.2021 підлягає стягненню з відповідача, як з роботодавця (правонаступника роботодавця) безробітного, поновленого на роботі за рішенням суду.

Господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо можливого подвійного стягнення з нього коштів, оскільки сума соціальної допомоги по безробіттю, виплачена позивачем ОСОБА_1 та стягнення якої є предметом даного позову, підлягає відшкодуванню в порядку, встановленому статтями 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, що були присуджені ОСОБА_1 на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 у справі № 340/197/20, в порядку частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто види юридичної відповідальності відповідача перед позивачем та перед безробітнім, є різними, що не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Таким чином, допомога по безробіттю та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу є різними видами відповідальності відповідача, оскільки мають різні правові підстави застосування.

Суд також враховує те, що частина 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого безробітному матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, у тому числі, на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Крім того, у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою, а виконання відповідачем прямого обов`язку, передбаченого частиною 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо відшкодування Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття суми виплаченого забезпечення, не позбавляє роботодавця права враховувати це як переплату.

Виходячи з наведеного, сума виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 10.01.2020 по 03.01.2021 у розмірі 97 511 грн. 94 коп. підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 422 грн. 40 коп. (з урахуванням застосованого коефіцієнту 0,8).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кіровоградського обласного центру зайнятості до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю, у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, у розмірі 97 511 грн. 94 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Яворницького Дмитра, будинок 21А, м. Дніпро, 49619; ідентифікаційний код 43315529) на користь Кіровоградського обласного центру зайнятості (вулиця Куценка Леоніда, будинок 12, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25015; ідентифікаційний код 02771569) - 97 511 грн. 94 коп. виплаченої допомоги по безробіттю, у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду та 2 422 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене та підписане 11.12.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко