ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Справа № 918/739/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивач - Тарасюта Н.В.

відповідач - Мінченко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.09.25, повний текст судового рішення складено 30.09.25 у справі № 918/739/25 (суддя Церковна Н.Ф.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп"

про стягнення 777871,62 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.09.25 у справі № 918/739/25 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп" на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 777 871,62 грн - штрафних санкцій та 11 668,07 - судового збору.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від ТОВ "Компанія Текстиль Груп" до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване рішення частково в частині задоволених позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у сумі 605 856, 33 грн за договором поставки № 53-122-01-24-14676 від 15.04.2024. У разі відсутності підстав передбачених ч. 1 ст. 277 ГПК України, апелянт просить зменшити розмір штрафних санкцій, які уже присуджені до стягнення судом першої інстанції на 50%.

Листом № 918/739/25/5494/25 від 21.10.2025 судом апеляційної інстанції витребувано матеріали справи у суду першої інстанції. 24.10.25 від Господарського суду Рівненської області до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.09.25 у справі № 918/739/25 - залишено без руху та надано апелянту 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків.

06.11.2025 через підсистему "Електронний Суд" від ТОВ "Компанія Текстиль Груп" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 28.10.2025.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Компанія Текстиль Груп" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.09.25 у справі № 918/739/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.12.2025 об 14:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1.

26.11.25 через підсистему "Електронний Суд" від АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від представників АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" - Тарасюти Н.В. та Гутнік М.А. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 918/739/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщенні суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 заяву представників АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - Тарасюти Н.В. та Гутнік М.А. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 918/739/25 задоволено.

01.12.25 від ТОВ "Компанія Текстиль Груп" до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив.

01.12.25 від ТОВ "Компанія Текстиль Груп" до суду апеляційної інстанції надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку.

03.12.25 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду заяву представника ТОВ "Компанія Текстиль Груп" Мінченко Я.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 918/739/25 задоволено.

09.12.25 у судове засідання в режимі відеконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів з`явилися представник ТОВ "Компанія Текстиль Груп" Мінченко Я.В., а також представник АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Тарасюта Н.В.. Представники сторін надали свої пояснення з приводу апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

Між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" правонаступником якого є AT "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє філія "ВП "Рівненська АЕС" (замовник/позивач) та ТОВ "Компанія Текстиль Груп" (відповідач, постачальник) укладено договори поставки № 53-122-0І-23-13096 від 21.03.2023 на суму 1 051 776,00 грн з ПДВ, № 53-122-01-24-14674 від 15.04.2024 на суму 669 033,06 грн з ПДВ, №53-122-01-24-14676 від 15.04.2024 на суму 2 383 586,40 грн з ПДВ.

Предметом апеляційного перегляду є ухвалене судове рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 605 856, 33 штрафних санкцій за договором поставки № 53-122-01-24-14676 від 15.04.2024.

15.04.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 53-122-01-24-14676 згідно якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до даного договору) (надалі - Договір поставки; том 1, а.с. 14-16).

Сторонами погоджено, що строк поставки продукції по даному договору вказаний у специфікації № 1 (додаток 1 до Договору поставки) та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010" (п. 3.1 Договору поставки).

Згідно специфікації до Договору поставки строк поставки - 30 календарних днів. Найменування товару: рукавички міцні гумові (модель Contact) у кількості 89000, рукавички побутово-технічні (модель Technic Lite) у кількості 264. Усього сума поставки становить (із урахуванням ПДВ) 2 383 586, 40 грн (том 1, а.с. 27).

Договір поставки оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу по закупівлі UA-2024-03-06-012360-4 16.04.2024, відповідно, як правильно зазначив місцевий господарський суд, строк поставки між сторонами узгоджено до 16.05.2024.

14.05.2024 відповідачем на виконання Договору поставки надіслано для позивача рукавички міцні гумові у кількості 89 000 та рукавички побутово-технічні 264, що підтверджується складеною відповідачем видатковою накладною № 148 від 14.05.2024 (том 1, а.с. 135).

Водночас після поставки товару позивачем було виявлено, що поставлена продукція не відповідає умовам специфікації до Договору поставки, адже відповідачем було поставлено замість рукавичок міцних гумових (модель - Contact) іншу модель - рукавички міцні гумові (модель - MEDLUX). Замість рукавичок побутово-технічних (модель -Technik Lite) по факту поставлено рукавички побутово-технічні (модель - Mercator (Yellow). Згідно листа, який було надіслано відповідачу, замовник просив прийняти міри для усунення невідповідностей.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що факт поставки інших моделей рукавичок згідно видаткової накладної № 148 від 14.05.2024 сторонами не оспорюється, а відтак зазначена обставина є доведеною та не підлягає доказуванню.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, поставка товару за Договором поставки відбувалася з порушенням строків поставки згідно наступних видаткових накладних: № 438 від 11.11.2024 (підписана 13.11.2024) на суму 20 025,00 грн; № 476 від 28.11.2024 (підписана 02.12.2024) на суму 240 300,00 грн; №486 від 10.12.2024 (підписана 12.12.2024) на суму 430 537,50 грн; № 511 від 19.12.2024 (підписана 23.12.2024) на суму 350 437,50 грн; № 517 від 23.12.2024 (підписана 25.12.2024) на суму 600750,00 грн; № 519 від 24.12.2024 (підписана 26.12.2024) на суму 560 700,00 грн; № 522 від 25.12.2024 (підписана 26.12.2024) на суму 160 200,00 грн; № 525 від 26.12.2024 (підписана 30.12.2024) на суму 8 010,00 грн (том 1, а.с. 78-85).

Загальна вартість поставленої продукції за Договором поставки становить 2 370 960,00 грн з ПДВ, відповідно товар на суму 12 626,40 грн не був поставлений взагалі.

Відповідно до п. 8.4 Договору поставки датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Пунктом 9.1 Договору поставки визначено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої-) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Пунктом 9.4 Договору поставки передбачено, якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим.

Із метою досудового врегулювання спору щодо сплати штрафних санкцій за порушення умов договору, позивач надіслав відповідачу претензію від 09.09.2024 № 22-16742/001-юр про сплату штрафних санкцій (том 1, а.с. 36).

Відповідь на вказану претензію на адресу позивача не надходила. Таким чином, як зазначає позивач, порушивши умови Договору поставки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання у визначені строки, тому позивачем відповідно до п. 9.1 Договору поставки №53-122-01-24-14674 від 15.04.2024 нараховано штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.09.25 у справі № 918/739/25 позов задоволено.

Мотивуючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції встановив, зокрема, порушення строку поставки за видатковою накладною №438 від 11.11.2024 на 180 днів (з 17.05.2024 по 12.11.2024).

Арифметичний розрахунок нарахування штрафних санкцій місцевого господарського суду наступний:

- За видатковою накладною №438 від 11.11.2024:

20 025,00 грн х 0,1 % : 100 % х 180 днів = 3 604,50 грн.

- З розрахунку вартості товару за рештою видаткових накладних:

2 350 935,00 грн х 0,1 % : 100 % х 185 днів = 434 922,98 грн.

- На вартість непоставленої продукції:

12 626,40 грн х 0,1 % : 100 % х 185 днів = 2 335,88 грн.

- Штраф за порушення строків поставки понад 30 діб:

2 383 586,40 грн х 7 % : 100 % = 166 851,05 грн.

Всього за Договором поставки № 53-122-01-24-14674 від 15.04.2024:

З 604,50 грн + 434 922,98 грн + 2 335,88 грн + 166 851,05 грн = 607 714,41 грн.

Щодо поставки товару за видатковою накладною № 148 від 14.05.2025 року місцевий господарський суд зазначив, що видаткова накладна № 148 від 14.05.2024 не була підписана вантажоодержувачем (замовником), що вбачається, зокрема, із матеріалів справи. Відповідач оформив видаткову накладну № 148 від 14.05.2024, у якій зазначив про поставку "Рукавички міцні гумові (мод. Contact)" та "Рукавички побутово- технічні (мод. Technic Lite)", тобто найменування товару повністю збігалося зі специфікацією № 1 до Договору поставки. Однак, коли товар був привезений, при його прийманні виявилося, що замість зазначеного у видатковій накладній № 148 товару був фактично привезений інший товар. Замовник не прийняв товар, оскільки ці позиції не були обумовлені умовами Договору поставки. Водночас, посилання відповідача на те, що він поставив товар вищої якості, а саме замість нестерильних рукавичок привіз стерильні, судом не взяті до уваги, оскільки суд виснував, що така невідповідність у технічних характеристиках товару без погодження з позивачем, не може вважатися належним виконанням умов Договору поставки. Судом також взято до уваги, що усі технічні характеристики товару, які наведені в специфікації до Договору поставки, були обумовлені потребою замовника та передбачені тендерною документацією, а також містилися у тендерній пропозиції ТОВ "Компанія Текстиль Груп" як учасника, а у підсумку, й переможця закупівлі.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга. Апелянт просить скасувати оскаржуване рішення частково в частині задоволених позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у сумі 605 856, 33 грн за Договором поставки. У разі відсутності підстав, передбачених ч. 1 ст. 277 ГПК України, апелянт просить зменшити розмір штрафних санкцій, які уже присуджені до стягнення судом першої інстанції на 50%.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- місцевий господарський суд неправильно розрахував штрафні санкції з огляду на приписи п. 8.6 Договору поставки;

- суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що відповідачем було поставлено товар вищої якості, що свідчить про добропорядність постачальника та виконання умов Договору поставки;

- місцевий господарський суд не надав належної оцінки, чи є випадок, який склався між сторонами правочину, винятковим та не застосував дискреційні повноваження щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 50 %.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що п. 8.6 Договору поставки не може бути застосованим, адже відповідач поставив інший товар, який не було обумовлено сторонами договору. Таким чином відповідач порушив строки поставки продукції, а тому зазначене й не свідчить про факт настання періоду щодо усунення невідповідностей відносно товару, який було поставлено. Позиція відповідача в апеляційній скарзі суперечить його ж позиції, висвітленій у відзиві на позовну заяву. Підстави для зменшення неустойки до 50 % відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Умовами Договору поставки (пункт 9.1.) погоджено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 7 % вартості непоставленої продукції за прострочення поставки понад тридцять днів.

Щодо часткової незгоди ТОВ "Компанія Текстиль Груп" із оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Згідно п. 13.1 Договору поставки усі зміни та доповнення до даного Договору будуть вважатися діючими, якщо вони оформлені додатковими угодами до даного договору. При зміні платіжних реквізитів, статусу платника податків, місцезнаходження однієї із сторін, уточнення (розшифрування) технічних характеристик матеріалів, пакувальних матеріалів, доповнення тексту договору вимогами щодо зазначення у договорах, первинних та розрахункових документах коду товару УКТ ЗЕД згідно з Державним класифікатором продукції та його коригування, допускається застосовувати письмове повідомлення, яке є невід`ємною частиною договору. Письмові повідомлення можуть відправлятися електронними засобами зв`язку за умови послідуючого надання оригіналу документу.

Згідно до п. 3 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі, у тому числі за результатами електронного аукціону, крім випадків: визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті; перерахунку ціни в бік зменшення ціни тендерної пропозиції переможця без зменшення обсягів закупівлі; перерахунку ціни та обсягів товарів в бік зменшення за умови необхідності приведення обсягів товарів до кратності упаковки. Згідно пп. 3 п. 19 істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10, 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13 цих особливостей, крім договору про закупівлю, зазначеного в абзацах другому, третьому частини першої статті 41 Закону), 80, 86, 88, 89, 91 цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому застосування приписів ст. 651 ЦК України має універсальний характер незалежно від правової природи правочину, якого стосується спір.

Колегія суддів апеляційної інстанції, проаналізувавши все вище перераховане, виснує, що як умовами Договору поставки, так і положеннями ЦК України і ЗУ "Про публічні закупівлі" передбачено, що покращення предмета якості закупівлі є зміною істотної умови Договору поставки. Така зміна допускається за умови якщо таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач і відповідач у Договорі поставки чітко визначили, що усі зміни та доповнення до даного Договору будуть вважатися діючими, якщо вони оформлені додатковими угодами до договору.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правомірно наголосив, що матеріали справи не містять доказів укладення додаткової угоди до Договору поставки, а відтак і поставка іншого товару, яка не була узгоджена сторонами правочину (згідно видаткової накладної № 148 від 14.05.2024), не може вважатися належним виконанням умов Договору поставки відповідачем.

Згідно п. 8.6 Договору поставки у випадку виявлення замовником під час приймання продукції невідповідностей щодо кількості, якості, комплектності, відсутності або неналежного оформлення супровідних документів, постачальник зобов`язаний усунути виявлені невідповідності протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення (вимоги) від замовника. У випадку не усунення виявлених невідповідностей протягом вказаного строку, постачальник сплачує замовнику штрафні санкції передбачені пунктом 9.1 даного договору. Сплата штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за договором. Заміна неякісної продукції здійснюється транспортом постачальника та за його рахунок.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відповідач не вчинив дії, які слід кваліфікувати як поставка товару невідповідної якості, некомплектності тощо. Відповідачем було поставлено інший товар, аніж той, що був визначений у специфікації до Договору поставки. Відтак суд апеляційної інстанції виснує, що доводи апелянта про неврахування місцевим господарським судом приписів п. 8.6 Договору є безпідставними та необґрунтованими.

Додатково колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що під час слухання справи в суді апеляційної інстанції, на питання головуючого судді по справі, представник відповідача не зміг надати ствердної відповіді чому після поставки іншого товару, останній поставив товар, який відповідав умовам Договору поставки, лише через пів року (тим більше, що строки поставки були чітко обумовлені сторонами). Доводи відповідача про те, що він не виготовляє зазначений товар оцінюються судом апеляційної інстанції критично, адже підприємницька діяльність передбачає дії, які вчиняються на власний ризик.

Щодо зменшення розміру неустойки, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 та постановах Верховного Суду від 29.04.2025 у справі № 922/2249/24, від 11.02.2025 у справі № 902/1131/23.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків від порушення зобов`язання, невідповідності між розміром стягуваної неустойки (штрафу, пені) та такими наслідками, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів для виконання зобов`язання, негайного добровільного усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.06.2025 у справі №925/585/24, від 17.04.2025 у справі № 910/7827/2, від 26.02.2025 у справі № 911/168/24.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно видаткової накладної № 148 від 14.05.2024 відповідач поставив інший товар, а відтак і акт на забраковану продукцію за формою додатку М не повинен був складатися. Належне виконання умов Договору поставки почало здійснюватись відповідачем через 180 днів після настання узгодженої сторонами дати поставки (значне прострочення). Відповідачем не наведені суду об`єктивні причини неможливості виконання умов договору належним чином. Відсутність таких причин і не надання відповідних доказів унеможливлює застосування судом дискреційних функцій на зменшення неустойки.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах справи і встановлених обставинах, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Із урахуванням приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272,273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Текстиль Груп" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.09.25 у справі №918/739/25 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

3. Справу №918/739/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "10" грудня 2025 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Крейбух О.Г.