ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"11" грудня 2025 р. Справа№ 910/16141/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Буравльова С.І.

Алданової С.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогран"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025, повний текст якого складено та підписано 31.03.2025

у справі № 910/16141/24 (суддя Мандичев Д.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогран"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

27.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрогран" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 22.10.2024 № 41-р/тк у справі №54/30-23 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у задоволенні позову відмовити повністю.

Не погоджуючись з цим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрогран" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 19.03.2025 у справі № 910/16141/24 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16141/24 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги. Копію ухвали надіслано до суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження. Роз`яснено скаржнику його право на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали та попереджено скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження..

Так, колегією суддів, залишаючи апеляційну скаргу без руху, було встановлено наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Разом з цим, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення прийнято Господарським судом міста Києва 19.03.2025, повний текст якого складено 31.03.2025. Таким чином, в силу приписів ст. 256 ГПК України, останнім днем двадцятиденного строку для подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі є 21.04.2025.

Разом з тим, 01.04.2025 апелянт отримав повний текст оскарженого судового рішення, тобто також до 21.04.2025 він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, за умови подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня отримання повного тексту ухвали суду.

Скаржник звернувся з апеляційною скаргою 25.09.2025, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, тобто з пропуском майже п`ять місяців.

Обґрунтовуючи причини пропуску процесуального строку, апелянт зазначив, що у період, відведений для підготовки та подання апеляційної скарги, директор Товариства перебував у щорічній відпустці з 10 квітня 2025 року по 09 травня 2025 року включно. Через відсутність директора Товариство не могло своєчасно підписати та подати апеляційну скаргу, а після закінчення відпустки всі працівники були задіяні на польових роботах. Також позивач зазначив, що ТОВ «Агрогран» є малим підприємством, де задіяно невелику кількість працівників, кількість яких, у зв?язку з війною в Україні та мобілізацією, зменшилась. Скаржник вважає, що дані обставини свідчать про наявність об`єктивних поважних причин пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення суду.

Колегією визнано зазначені в апеляційні скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними з підстав, викладених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 25.09.2025. Запропоновано скаржнику вказати інші причини пропуску такого строку.

14.11.2025 скаржник подав заяву про усунення недоліків з викладенням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Зокрема, позивач зазначив, що:

- відповідно до Статуту товариства (п. 10.1., 10.6) єдиним виконавчим органом товариства наділеним повноваженнями представляти товариство перед третіми особами, зокрема судом, є директор Товариства ОСОБА_1 . Інші особи, які були б уповноважені виражати волю товариства відсутні;

- відпустка директора ТОВ «Агрогран» ОСОБА_1. саме в означений період була зумовлена поважними причинами таким, як погіршенням стану здоров`я та загостренням хвороб серцево-судинної системи (головні болі, біль в серці стискаючого характеру, перебої в роботі серця, підвищення артеріального тиску до 190/110 мм.рт.ст, виражена загальна слабкість), що виникли внаслідок психоемоційного навантаження на роботі та необхідністю в тривалому відпочинку для покращення та стабілізації стану здоров`я. Додано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 111192521 від 07.04.2025;

- з початком повномасштабного вторгнення російської федерації до України значна частина трактористів, машиністів, механізаторів була мобілізована до лав Збройних Сил України, оскільки такі спеціальності є дефіцитними для механізованих підрозділів сил оборони;

- 27.07.2025 трагічно загинув під час пожежі близький друг та колишній колега ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив лікування та реабілітацію після поранень отриманих на фронті (копія свідоцтва про смерть додається). Дана подія мала відчутний вплив на морально-психологічне становище ОСОБА_1 ОСОБА_1 приймав активні участь у організації поховання та надання допомоги сім`ї загиблого.

Відтак, скаржник вважає, що несвоєчасне подання апеляційної скарги не залежало виключно від його волі.

Розглянувши наведені причини, колегія вважає їх неповажними враховуючи наступне.

Як вже зазначено, 01.04.2025 апелянт отримав повний текст оскарженого судового рішення (а.с. 167). Тобто з 01.04.2025 у скаржника була можливість звернутись до суду з даною апеляційною скаргою. Однак, позивач подав апеляційну скаргу до суду - 25.09.2025.

З наведеного вбачається, що з моменту отримання повного тексту оскаржуваного рішення суду позивач знав про ухвалення рішення, що ним не заперечується. При цьому, позивачем не вчинено жодних дій щодо апеляційного оскарження у строк встановлений законом.

В обґрунтування пропуску строку директор Товариства посилається на те, він є єдиним працівником Товариства, який перебував у відпустці у строк апеляційного оскарження, що зумовлене загостренням хвороби серцево-судинної системи, а також посилається на загибель близького друга.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що позивач, як юридична особа, зобов`язаний організовувати свою внутрішню діяльність належним чином, в тому числі, якщо не вистачає робітників цього Товариства, то він не був позбавлений можливості доручити виконання професійної правової допомоги щодо подання апеляційної скарги кваліфікованому юристу. Водночас, матеріали апеляційної скарги не містять посилань позивача та доказів, які б свідчили про те, що він був позбавлений можливості вчинити зазначені дії. Ці обставини колегія враховує в контексті значного пропуску строку на 5 місяців.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06).

Отже, як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами 1 та 4 статті 26 зазначеного Закону встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина 1 статті 10 Закону № 389-VIII).

Стосовно посилання на введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22: введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Проте позивач не навів конкретних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання ним процесуальних дій протягом установленого законом строку.

При цьому самі лише обставини щодо відсутності можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк у зв`язку з мобілізацією значної частини трактористів, машиністів, механізаторів до лав Збройних Сил України, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строків на апеляційне оскарження. Суд зауважує, що у вказаних обставинах наразі вже четвертий рік перебувають всі юридичні та фізичні особи в Україні, а також органи державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі суди. Доводи позивача про те, що з початком повномасштабного вторгнення російської федерації до України значна частина трактористів, машиністів, механізаторів була мобілізована до лав Збройних Сил України, що заважало вчасно подати апеляційну скаргу колегія вважає не поважними.

Дослідивши зазначені обставини колегія дійшла до висновку, що несвоєчасне здійснення процесуальної дії у даному випадку зумовлене суб`єктивною поведінкою позивача.

Колегія, дослідивши всі доводи скаржника, не знаходить підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки пропуск строку у даному випадку не обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру. При цьому колегія зауважує, що встановлений строк на апеляційне оскарження є обов`язковим і порушення цього строку у даному випадку пов`язано з суб`єктивним ставленням скаржника до зазначених обставин. Процесуальний закон встановлює чіткі наслідки порушення цього строку.

Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, оскільки інших доводів та доказів щодо наявності причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, які б позбавляли скаржника можливості подати апеляційну скаргу у встановлений ст. 256 ГПК України строк, що могло б бути підставою для відновлення пропущеного процесуального строку, заявлене клопотання не містить, а тому, поважних підстав для відновлення пропущеного строку не вбачається та не встановлено судом апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогран" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі № 910/16141/24.

Керуючись ст. ст. 234, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогран" про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі №910/16141/24.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогран" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі № 910/16141/24.

3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогран" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у справі № 910/16141/24 та додані до неї матеріали повернути скаржнику.

4. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.І. Буравльов

С.О. Алданова