ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 Справа № 917/1760/25

за позовною заявою Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (, адреса Україна, 02099, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯЛТИНСЬКА, будинок 11)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРДКОМ» (, Полтавська область, Лубенський р-н, с. Окіп, вул. Польова, буд. 11, 37511)

про стягнення 1 624 104,00 грн

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРДКОМ» про стягнення 1 624 104,00 грн заборгованості за договором №314-25 про закупівлю олії соняшникової від 27.06.2025, у тому числі: пеня - 17 304,00 грн, штраф - 1 606 800,00 грн.

Ухвалою від 17.09.25 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 14.10.2025, запропонувати, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

10.10.25 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить:

1. Поновити строк на подання відзиву на позовну заяву у справі № 917/1760/25.

2. У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

3. У разі часткового задоволення позовних вимог вирішити питання про зменшення розміру неустойки, з огляду на відсутність обґрунтування розміру збитків позивача.

Ухвалою від 14.10.25 суд постановив поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву, відкласти підготовче засідання на 06.11.2025 р., запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

15.10.25 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Інші заяви чи клопотання сторони на стадії підготовчого провадження не подавали.

Ухвалою від 06.11.25 суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1760/25, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 09.12.2025.

У судовому засіданні 09.12.2025 представник позивача пред`явлені вимоги підтримав частково, просив суд задовольнити вимоги у повному обсязі, надав усні пояснення по суті позову.

Відповідач явку представника не забезпечив.

Судом враховано, що згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 09.12.2025 судом було з`ясовано обставини справи та досліджено докази, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 09.12.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

27.06.2025 між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (далі - Головний центр, Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРДКОМ» (далі -Відповідач, Постачальник) укладено договір №314-25 про закупівлю олії соняшникової (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що Постачальник зобов`язується у 2025 році поставити Товароодержувачу Олію соняшникову рафіновану дезодоровану виморожену марки П, ТМ «Золотий букет», код ДК 021:2015-15420000-8 «Рафіновані олії та жири», асортимент, кількість, ціна, інформація та технічна документація наведені в Специфікації (Додаток 1) та Технічному описі (Додаток 2) до цього Договору (далі - Товар), а Покупець - прийняти та оплатити такий Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором. При цьому, Товароодержувачем є уповноважена особа за місцем поставки Товару згідно зі Специфікацією (Додаток 1).

Пунктом 1.2. розділу 1. Договору визначено, що Товар повинен відповідати Специфікації (Додаток 1), що є невід`ємною частиною цього Договору (далі - Специфікація).

Відповідно до пункту 1.3. Договору, Постачальник гарантує, що Товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом договорів оренди, застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними та юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством України.

Загальна вартість по Договору становить 16 068 000,00 грн, у т. ч. ПДВ 20% 2 678 000,00 грн (п. 3.1. розділу ІІІ Договору).

Пунктом 5.1. Договору зазначається, що строк поставки товарів визначається листом-заявкою Покупця (далі - Заявка), але не пізніше 31.11.2025.

Заявка направляється Постачальнику не пізніше 10 робочих днів від граничного терміну поставки шляхом передбаченим пунктом 13.2 Договору. На підтвердження отримання Заявки, Постачальник надсилає протягом одного календарного дня на електронну адресу Покупця лист-підтвердження про отримання такої Заявки. У разі відсутності листа-підтвердження у зазначений строк. Заявка вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі та підлягає виконанню. Доказом, що свідчить про отримання Постачальником Заявки вважати лист-підтвердження про направлення заявки від адміністратора поштового домену @dpsu.gov.ua (провайдера) або документ, який підтверджує направлення паперового листа оператором поштового зв`язку (з додаванням опису вкладення).

Допускається дострокова поставка Товару за погодженням Сторін.

Відповідно до підпунктів 6.2.1. та 6.2.2. Договору, Покупець має право вимагати від Постачальника поставки якісного товару в кількості і в строк, передбачений Договором, та належного виконання його обов`язків.

Відповідно до підпункту 6.3.1. Договору, Постачальник зобов`язаний постачати товар в кількості, строк та на умовах даного Договору.

Згідно з п. 8.3. розділу VІІІ Договору 8.3. за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0.1 відсотка вартості Товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено.

Відповідно до пункту 8.7. Договору, у випадку розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи Покупця у разі повідомлення Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 10 % від ціни Договору.

Цей Договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2025.

Припинення дії Договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із Сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за Договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою Стороною свого зобов`язання за Договором (п. 12.1. розділу ХІІ Договору).

За п. 13.3. розділу ХІІІ Договору, обмін електронними повідомленнями засобами електронної пошти у межах виконання умов цього Договору здійснюється за наступними адресами (у разі, якщо письмово не будуть повідомлені інші адреси): від ПОКУПЦЯ: , від ПОСТАЧАЛЬНИКА: .

Як зазначає у позові позивач та не заперечує у відзиві відповідач:

- згідно Заявки Позивача від 08.07.2025 № 06.1/6189-25-Вих, Постачальник був зобов`язаний поставити 40 000 кг олії соняшникової до органів Державної прикордонної служби України до 31.07.2025, а відповідно до Заявки Позивача від 01.08.2025 № 06.1/6926-25-Вих, Постачальник був зобов`язаний поставити 20 000 кг соняшникової олії до органів Державної прикордонної служби України до 31.08.2025.

- 04.08.2025 Відповідач листом Вих.№164-8 повідомив Позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором та з проханням достроково розірвати Договір.

- Позивач в односторонньому порядку достроково відмовився від Договору з 08.08.2025 (лист від 05.08.2028 № 06.1/7041- 25-Вих).

В обгрунтування позову позивач стверджує, що станом на 08.08.2025 (дату розірвання Договору), Відповідачем не здійснено жодної поставки Товару, у зв`язку із чим, позивачем за порушення строків поставки Товару, відповідно до пункту 8.3. Договору, нараховано відповідачу пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товару, поставку якого построчено, за кожний день такого прострочення (17 304,00грн) та відповідно до пункту 8.7. Договору у зв"язку із повідомленням Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором, штраф у розмірі 10 % від ціни Договору (1 606 800,00 грн).

Відповідач проти задоволення позову заперечує, у відзиві просить суд у разі часткового задоволення позовних вимог вирішити питання про зменшення розміру неустойки.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, тому вважає, що відповідачем не наведено жодних належних доказів, що могли б свідчити про наявність підстав для зменшення суми штрафних санкцій чи невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, а зменшення пені та/або штрафу нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, на думку позивача, свідчить про уникнення відповідачем відповідальності та, у разі зменшення пені та/або штрафу нарахованої відповідачу, призведе до порушення балансу інтересів сторін.

При розгляді справи по суті суд приймає до уваги таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено вище, 27.06.2025 між сторонами укладено договір №314-25 про закупівлю олії соняшникової. Факт укладення вказаного договору відповідачем не заперечується.

Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У позові позивач зазначив, що його Заявки від 08.07.2025 № 06.1/6189-25-Вих, Постачальник був зобов`язаний поставити 40 000 кг олії соняшникової до органів Державної прикордонної служби України до 31.07.2025; а відповідно до Заявки від 01.08.2025 № 06.1/6926-25-Вих, Постачальник був зобов`язаний поставити 20 000 кг соняшникової олії до органів Державної прикордонної служби України до 31.08.2025.

Суд зауважує, що копії вказаних заявок позивач подав разом із позовом, а відповідач при розгляді справи не заперечив факт їх отримання.

Крім того, суд враховує, що пунктом 13.2 Договорів передбачено, що обмін повідомленнями у межах виконання умов Договорів здійснюється сторонами у електронній формі на електронні адреси, вказані в пункті 13.3 договорів. Всі інші повідомлення в межах цих договорів здійснюються в письмовій формі шляхом передачі поштовим зв`язком (рекомендованим листом).

За пунктом 5.1. Договорів на підтвердження отримання заявки, Постачальник надсилає протягом одного календарного дня на електронну адресу Покупця лист підтвердження про отримання такої заявки. У разі відсутності листа підтвердження у зазначений строк, заявка вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі та підлягає виконанню.

За таких обставин, у відповідності до пункту 5.1 Договору заявки від 08.07.2025 № 06.1/6189-25-Вих та від 01.08.2025 № 06.1/6926-25-Вих вважаються прийнятими Постачальником у повному обсязі та підлягали виконанню.

Відповідач у відзиві не спростовував визначені позивачем строки для виконання ним зобов"язання по поставці товару.

Суд, враховуючи строки, визначені заявками та факт їх прийняття Постачальником, дійшов висновку, що позивач правомірно визначив кінцеві терміни поставки товару по названих вище заявках.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем обов`язку з поставки товару за Договором №314-25 про закупівлю олії соняшникової від 27.06.2025 у визначений листами-заявками терміни.

Крім того, відповідач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про вжиття ним усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

04.08.2025 листом Вих.№164-8 повідомив Позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором та з проханням достроково розірвати Договір.

Скориставшись своїм правом, передбаченим п. 12.3 Договору, Позивач в односторонньому порядку достроково відмовився від Договору з 08.08.2025 (лист від 05.08.2028 № 06.1/7041-25-Вих).

Згідно положень ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Лист позивача від 05.08.2028 № 06.1/7041-25-Вих відповідає ч. 3 ст. 651 ЦК України та п. 12.3. Договору, тому договір є розірваним з 08.08.2025, як передбачено у листі.

Згідно з нормами Цивільного кодексу України (п. 4. ст. 631) закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як встановлено судом, згідно п.8.3. за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0.1 відсотка вартості Товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено; відповідно до пункту 8.7. Договору, у випадку розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи Покупця у разі повідомлення Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 10 % від ціни Договору.

Судом не встановлено обставин, які б звільняли відповідача від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У зв`язку з не поставкою відповідачем за Договором Товару обсягом 40 000 кг, позивачем розраховано суму пені за 7 днів прострочення в розмірі 17 304,00 грн (40 000 кг х 61,80 грн х 7 днів х 0,1% = 17 304,00 грн.

Відповідно до пункту 8.7. Договору нарахований позивачем штраф за розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи Покупця у разі повідомлення Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 10 % від ціни Договору становить 606 800,00 грн (260 000 кг х 61,80 грн х 10% = 1 606 800,00 грн.)

Перевіривши розрахунки пені та штрафу, наведені позивачем у розрахунку до позовної заяві, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевірка правильності розрахунку пені та штрафу здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга. Закон».

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені та штрафу суд врахував також правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 №904/5770/18. Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Заява відповідача про зменшення суми штрафу та пені судом відхиляються з огляду на таке.

Так, положеннями статті 3 ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства, якими, згідно з пунктами 3, 6 частини першої цієї статті ЦК України, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.

А тому, в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності, може бути застосований також закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) і як норма прямої дії, і як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Чинним законодавством загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад господарського судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Поряд з викладеним суд зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, які прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

Крім цього категорії «значно» та «надмірно», які використовуються в статті 551 ЦК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання.

За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе зменшення пені та штрафу. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тобто не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Суд враховує, що укладаючи договір сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, строк виконання зобов`язання, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання. Відтак, відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором, усвідомлював визначені ним відповідні умови щодо обсягу зобов`язання, строків його виконання та погодився із передбаченою відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань. Суд також звертає увагу, що відповідач є господарюючим суб`єктом, який несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Суд зауважує, що відповідачем не доведено жодними доказами та обґрунтуваннями факт винятковості обставин невиконання взятого ним на себе зобов`язання. В матеріалах справи відсутні як докази на підтвердження фінансового стану відповідача, так і значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків. Відтак, суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки в даній справі.

Щодо доводів відповідача, що позивач не поніс збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем Договору, суд зазначає таке.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює надані сторонами докази і наведені ними аргументи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРДКОМ» (, Полтавська область, Лубенський р-н, с. Окіп, вул. Польова, буд. 11, 37511) на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (, адреса Україна, 02099, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯЛТИНСЬКА, будинок 11) 17304 грн. пені, 1606800 грн. штрафу, 19489,25 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.12.25 р.

Суддя Киричук О.А.