ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.12.2025 Справа № 917/409/18(917/220/25)

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. №14535 від 12.11.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/409/18(917/220/25), відкриту

за позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1

до 1) Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (перейменовано Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю), вул. Європейська, 49, м. Полтава, 36039; код ЄДРПОУ 13937406

2) Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001;

про: зобов"язання виплатити основну грошову винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна у справі № 917/409/18 про банкрутство Державного підприємства "Дібрівський Кінний Завод №62" ()

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою за вх.№229/25 від 31.01.2025 року до відповідачів 1) Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, 2) Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зобов`язання відповідачів виплатити ОСОБА_1 основну грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі №917/409/18 про банкрутство ДП «Дібрівський Кінний Завод №62» з 19.07.2018 року по 08.11.2022 року пропорційно розміру вимог кожного з відповідачів (кредиторів), з розрахунку:

- Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів - 18496,64 грн;

- АТ КБ «ПриватБанк» - 566478,99 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.09.2025 року у справі №917/409/18 (917/220/25) у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до 1) Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (перейменовано Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю) та 2) Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про: зобов"язання виплатити основну грошову винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна у справі № 917/409/18 про банкрутство Державного підприємства "Дібрівський Кінний Завод №62 відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Господарського суду Полтавської області від 03.09.2025 року у справі №917/409/18 (917/220/25) скасовано, прийнято нове судове рішення, яким позов задовольнено, зобов`язано Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» виплатити ОСОБА_1 основну грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі №917/409/18 про банкрутство ДП «Дібрівський Кінний Завод №62» з 19.07.2018 року по 08.11.2022 року пропорційно розміру вимог кожного з кредиторів, з розрахунку:

- Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів - 18496,64 грн;

- АТ КБ «ПриватБанк» - 566478,99 грн.

12.11.2025 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Полтавської області від ОСОБА_1 надійшла заява ( за вх. №14535 від 12.11.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/409/18(917/220/25) про стягнення з відповідачів на користь позивача 15 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.11.2025 відкладено вирішення питання щодо прийняття заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №917/409/18(917/220/25)до повернення матеріалів справи №917/409/18(917/220/25) до Господарського суду Полтавської області із суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 917/409/18(917/220/25) повернуто з апеляційної інстанції до Господарського суду Полтавської області і відповідно ухвалою суду від 14.11.2025 заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №917/409/18(917/220/25) (вх. №14535 від 12.11.2025) прийнята до розгляду, запропоновано відповідачам: 1) Полтавському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів та 2) Акціонерному товариству комерційного банку "ПриватБанк" надати заперечення (за наявності таких заперечень) на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та в строк до 5 днів з дня отримання даної ухвали, надати їх суду та позивачу, ухвалено розгляд вищевказаної заяви про ухвалення додаткового рішення здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів через канцелярію Господарського суду Полтавської області надійшло клопотання ( вх. 14799 від 18.11.2025) про зменшення витрат на правову допомогу з 15 000, 00 грн. до 1 000, 00 грн. за мотивами наведеними у клопотанні.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суд встановив наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

З огляду на викладене, заява позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі розглядається без виклику сторін (без проведення судового засідання). Ухвалою від 02.12.2025 суд прийняв заяву до розгляду, надав сторонам час на подання відповідних реагувань на заяву. Станом на час постановлення даної ухвали - 12.12.2025 р. від відповідача - Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з 15 000, 00 грн. до 1 000, 00 грн.

Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного:

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина друга статті 126 ГПК України). За загальним правилом питання, як розподілити між сторонами судові витрати, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 ГПК України), а в суді апеляційної інстанції в резолютивній частині постанови (підпункти б) та в) пункту 4 частини першої статті 282 ГПК України). Водночас, згідно з частиною першою статті 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1).

Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, вирішуючи питання про судові витрати та дотримання порядку подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховує такі такі висновки Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та пункт 20 постанови від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21);

- вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19));

- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 620/2936/20: постанова колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.09.2024р. у справі №911/2130/21);

- оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога частини восьмої статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. У такому разі підлягає застосуванню інша вимога частини восьмої статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови попередження про це (пункт 4.2.4 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 06 жовтня 2020 року у справі № 922/376/20);

Також, згідно усталеної практики Верховного Суду, потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 908/574/20 (провадження № 61-3454св22).

Матеріали справи не містять підтверджень того, що позивач або його представник подав докази, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції до ухвалення ним судового рішення, або заяву про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів. Так, у позовній заяві позивач зазначив, на виконання п.9 ч.3 ст.162 ГПК України про орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн та просив судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покласти на відповідача. Проте жодних доказів у підтвердження понесених витрат на правову допомогу, які б дозволяли суду розподілити ці витрати між сторонами на етапі прийняття рішення по суті, надано не було.

При цьому Позивачем ні у позовній заяві, ні протягом усього розгляду справи, до моменту прийняття рішення, не було повідомлено суду про те, що дані докази будуть подані у встановлений ГПК України строк (потягом 5 днів з дня прийняття рішення у справі). І протягом 5 днів з дня прийняття рішення у справі вказані докази позивачем суду надані не були.

Викладене, з урахуванням вищенаведених позицій Верховного Суду, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Згідно ст.244 ГПК України, про відмову в прийняття додаткового рішення приймається ухвала.

Керуючись ст.ст.118,129,234,244 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 ( за вх. №14535 від 12.11.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвала підписана і набирає законної сили 12.12.2025р. та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання. Апеляційна скарга подається в порядку. передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя О.О.Ореховська