ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
10.12.2025 Справа №905/697/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи №905/697/25
за позовом: Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у Донецькій області, м.Волноваха, Донецька область в інтересах держави в особі позивача Донецької обласної державної адміністрації, м.Краматорськ, Донецької обласної військової адміністрації, м.Краматорськ, Донецька область,
до відповідача-1: Старомлинівської сільської ради, с.Старомлинівка, Волноваський р-н, Донецька область,
до відповідача-2: Старомлинівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, с.Старомлинівка, Волноваський р-н, Донецька область,
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державного підприємства Великоанадольське лісове господарство, с.Єлизаветівка, Покровський район, Донецька область,
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область,
Представники учасників провадження у справі:
Прокурор: Кадацька Д.М. (в режимі відеоконференції) - на підставі службового посвідчення;
від позивача: Бусел С.Ю. (в режимі відеоконференції) самопредставництво;
від відповідача-1: Панфілова М.П. (в режимі відеоконференції) самопредставництво;
від відповідача-2: не з`явився;
від третьої особи-1: не з`явився;
від третьої особи-2: не з`явився.
СУТЬ СПРАВИ:
Обґрунтовуючи підстави для представництва інтересів держави прокурор зазначає, що незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення, їх передача у комунальну власність як земель сільськогосподарського призначення не відповідає суспільному інтересу та порушує інтереси держави у сфері ефективного використання земельних та лісових ресурсів, оскільки унеможливлюють реалізацію державної політики по забезпеченню охорони, відтворення та сталого використання земельних і лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства.
За змістом частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.
Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч.3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень (ч.4).
Звертаючись до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, суд зазначає, що системне тлумачення положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України Про прокуратуру дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Якщо прокурору відомо причини не звернення компетентним органом самостійно до суду із позовом за захистом інтересів держави, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові (правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 38-40, 42, 43 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
Прокурор у поданому позові наголошує на тому, що незаконне формування та реєстрація права комунальної власності на спірну земельну ділянку як ділянку сільськогосподарського призначення за рахунок земель лісового фонду порушує виключне право власності держави на розпорядження землями лісового фонду, яке реалізується через відповідні органи державної влади, при цьому суспільний інтерес полягає у задоволенні потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання зміни цільового призначення земельної ділянки, відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.1 Лісового кодексу України (далі ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Статтею 7 ЛК України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону (ст.8 ЛК України).
Згідно зі ст.57 ЛК України, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що при формуванні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності та її передачі у комунальну власність Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області незаконно включено до її складу землі лісового фонду загальною площею 1,3690га, які належать державі, внаслідок чого виникла ситуація наявності речових прав державної та комунальної власності на одну і ту ж частину земельної ділянки. Вказане свідчить про порушення прав держави як власника земельної ділянки лісового фонду та інтересів держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права, а також про наявність суспільного інтересу в дотриманні вимог чинного законодавства в частині набуття та реалізації права власності на землі лісу, у зв`язку з чим виникла необхідність у захисті вказаних прав та інтересів.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.31 Лісового кодексу України, обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
Частиною 5 ст.122 Земельного кодексу України передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Отже, розпорядником земельних ділянок лісогосподарського призначення за межами населених пунктів є обласні державні адміністрації, а щодо спірної земельної ділянки безпосередньо Донецька обласна державна адміністрація.
У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє станом на теперішній час.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.
У районі, області військові адміністрації утворюються у разі нескликання сесії відповідно районної, обласної ради у встановлені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" строки або припинення їх повноважень згідно із законом, або для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку. У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій (ч.4 ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування. У разі утворення районних, обласних військових адміністрацій у день набрання чинності актом Президента України про їх утворення припиняються повноваження відповідних районних, обласних військово-цивільних адміністрацій (ч.8, ч.9 ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Указом Президента України «Про утворення військовий адміністрацій» № 68/2022 від 24.02.2022 утворено, зокрема, Донецьку обласну війську адміністрацію; визначено, що у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.
Враховуючи зазначене, станом на теперішній час Донецька обласна державна адміністрація набула статусу Донецької обласної військової адміністрації.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви Волноваська окружна прокуратура неодноразово зверталась до Донецької обласної державної адміністрації з листами від 29.03.2024 №51-1025вих-24, від 07.05.2025 №51/1-615вих-25, в яких просила повідомити чи вживала Донецька обласна державна адміністрація та чи планує вживати в майбутньому заходи щодо захисту інтересів держави шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою за встановленим фактом порушення, у разі невжиття таких заходів повідомити про причини.
У відповідь на вказані листи Донецька обласна державна адміністрація зазначила, що не зверталась до суду із позовом, посилаючись на відсутність технічних можливостей для встановлення підстав для звернення (листи №476/0/151-24/05 від 25.04.2024 та №0.3/24-3508/4-25 від 04.06.2025).
Докази в підтвердження самостійного вжиття Донецькою обласною державною адміністрацією будь-яких заходів для усунення виявлених прокуратурою порушень інтересів держави матеріали справи не містять, що свідчить про бездіяльність уповноваженого на представництво інтересів держави органу.
Волноваська окружна прокуратура повідомленням (в порядку ст.23 Закону України Про прокуратуру) від 02.07.2025 №51/1-795вих-25 повідомила Донецьку обласну державну адміністрацію про представництво інтересів держави шляхом подання відповідної позовної заяви до суду.
Оскільки уповноваженим органом не вжито заходів з метою усунення порушень законодавства, прокурор процесуально правомірно подав зазначений позов в інтересах держави в особі Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військової адміністрації, в якості позивача, та представництво прокурора в межах справи №905/697/25 відповідає вимогам Закону України Про прокуратуру та ГПК України.
Господарський суд ухвалою від 28.07.2025 (з урахуванням ухвали суду від 11.08.2025) прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №905/697/25; визначив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 27.08.2025; залучив до участі у справі, в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Великоанадольське лісове господарство», на стороні позивача; залучив до участі у справі, в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, на стороні відповідача.
14.08.2025 від відповідача-2 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» він не має права на вирішення питання відчуження з комунальної власності земельних ділянок будь-якими способами та заявлений позивачем спосіб усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою не відноситься до його повноважень, передбачених статтею 15 Закону, оскільки відповідні рішення про державну реєстрацію земельної ділянки приймають державні кадастрові реєстратори територіальних органів земельних ресурсів, а до Державного реєстру прав - державні реєстратори. До того ж, доказів скасування та визнання нечинним наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності в комунальну власність» позивачем не надано.
14.08.2025 від відповідача-1 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що заявлена позивачем вимога не може бути ним виконана з огляду на відсутність повноважень передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування», а також через відсутність правових підстав та повноважень на скасування державної реєстрації як земельної ділянки так і речового права, оскільки саме відповідний державний реєстратор уповноважений на внесення відповідних записів до реєстрів, у зв`язку з чим він не є належним відповідачем у справі.
19.08.2025 від прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив Старомлинівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, в якому прокурор не погоджується з доводами викладеними відповідачем-2 у відзиві, з огляду на наступне: належним відповідачем у справі є Старомлинівська сільська рада Волноваського району, повноваження якої тимчасово виконує відповідач-2, оскільки у період дії воєнного стану він наділений повноваженнями щодо прийняття рішень з питань, які стосуються регулювання земельних відносин, згідно п.26 ч.2. ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; заявлений спосіб захисту є належним та ефективним, оскільки зайняття земельних ділянок шляхом часткового накладання не пов`язано з позбавленням власника його володіння та без скасування державної реєстрації земельної ділянки власник зобов`язаний вживати додаткових заходів для відновлення стану законності. Щодо питання не скасування наказу ГУ Держагеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ прокурор посилаючись на практику Верховного суду зазначає, що незалежно від того оскаржене рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування чи ні суди мають самостійно дати йому правову оцінку та викласти у мотивувальній частині судового рішення.
19.08.2025 від прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив Старомлинівської сільської ради Волноваського району, в якій прокурор не погоджується з доводами відповідача-1, викладеними у відзиві, з огляду на таке: відповідач-1 є належним відповідачем у справі, оскільки спір щодо державної реєстрації прав чи обтяжень має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку особою на користь якої державним реєстратором прийнято оспорюване рішення. Щодо належності способу захисту та не скасування наказу ГУ Держагеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ прокурором зазначено тотожні доводи, які викладені у відповіді на відзив відповідача-2.
20.08.2025 від третьої особи-2 через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення, в яких вона зазначає, що: на момент державної реєстрації права комунальної власності на ділянку з кадастровим номером 142185200:01:001:0267, відомості Державного земельного кадастру не містили обмежень чи застережень щодо її цільового призначення чи можливого перетину із землями іншої категорії.
Господарський суд ухвалою від 27.08.2025 відклав підготовче засідання у справі №905/697/25 на 16.09.2025 року об 11:30год.
В підготовчому засіданні 16.09.2025 за участю прокурора, представників позивача та відповідача-1 оголошено перерву до 23.09.2025 року об 11:30 год.
Господарський суд ухвалою від 23.09.2025 відмовив у задоволенні клопотання прокурора про зупинення провадження у справі №905/697/25 від 16.09.2025; задовольнив клопотання прокурора та третьої особи-2 про подовження строків підготовчого провадження; продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів; оголосив перерву у підготовчому засіданні до 13.10.2025 року.
Господарський суд ухвалою від 13.10.2025 заяву третьої особи-2 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів задовольнив частково; відклав підготовче засідання на 27.10.2025 року .
Обґрунтовуючи подану заяву прокурор посилається на те, що у випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) і далі належатиме власникові, внаслідок чого останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. При цьому, витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки площею 7,6408 га, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на землі лісогосподарського призначення, у зв`язку з чим вимога щодо витребування спірної частини земельної ділянки у відповідача Старомлинівської сільської ради Волноваського району, повноваження якої виконує Старомлинівська сільська військова адміністрація Волноваського району Донецької області буде ефективним та достатнім способом захисту порушених прав власника.
Господарський суд ухвалою від 27.10.2025 відклав розгляд справи на 04.11.2025.
03.11.2025 від третьої особи-2 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про надання інформації на виконання ухвали суду, в якому вона повідомила, що відомості, наведені у листі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 12.04.2024 № 13-5-0.63- 1234/2-24, є достовірними, з огляду на відсутність у фондах Головного управління землевпорядної документації щодо спірних ділянок, а також з урахуванням виявлених невідповідностей у даних Національної кадастрової системи, твердження про відмінність фактичного місця розташування земельної ділянки від даних кадастру є обґрунтованим і підтвердженим.
Господарський суд ухвалою від 04.11.2025 відклав підготовче засідання на 18.11.2025 року та у наступному ухвалою від 12.11.2025 підготовче засідання по справі №905/697/25 переніс на 20.11.2025 року.
17.11.2025 від третьої особи-2 через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона зазначила про можливість внесення змін до Державного земельного кадастру без необхідності скасування державної реєстрації всієї земельної ділянки, на підставі рішення суду, яким підтверджено факт належності частини зареєстрованої земельної ділянки до земель лісового фонду.
Господарський суд ухвалою від 20.11.2025 клопотання заявника від 23.10.2025 про зміну предмету позову задовольнив; закрив підготовче провадження та призначив судове засідання на 09.12.2025 року.
Прокурор в судове засідання з`явилась, брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.
Представник позивача в судове засідання з`явилась, брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, надала відповіді на поставлені судом питання.
Представник відповідача-1 в судове засідання з`явилась, брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти заявлених вимог та просила відмовити у їх задоволенні.
Представник третьої особи-2 в судове засідання з`явився, брав участь у засіданні в режимі відеоконференції, надав відповіді на поставлені судом питання.
Представники відповідача-2 та третьої особи-1 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення копії ухвали суду від 20.11.2025 до електронних кабінетів. Згідно довідок, сформованих у системі «Діловодство спеціалізованого суду» копії ухвали доставлені відповідачу-2 та третій особі-1 до електронних кабінетів 21.11.2025.
Згідно з п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Враховуючи зазначене, та беручи до уваги доставлення копії ухвали суду відповідачу-2 та третій особі-1 через сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, вони є такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи.
Заслухавши присутніх в судовому засіданні представників учасників провадження у справі, з`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №061791 від 18.09.2012, на підставі розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 25.05.2012 №321, Державному підприємству «Великоанадольське лісове господарство» надано право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0000га, що розташована у Донецькій області, Великоновосілківський район Стармлинівська сільська рада, за межами населеного пункту, для залісення деградованих та малопродуктивних земель та ведення лісового господарства.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №13-ОТГ від 04.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Старомлинівській сільській об`єднаній територіальній громаді, в особі Старомлинівської сільської ради, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1730,1386 га, які розташовані в адмінмежах Старомлинівської сільської об`єднаної територіальної громади Великоновосілківського району Донецької області за межами населеного пункту згідно з актом приймання-передачі; право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
23.06.2021 відповідні зміни внесені до розділу 3 поземельної книги.
У відповідь на вказаний запит Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання (ВО «Укрдержліспроект») надало витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами частини кварталу 97 і межами його таксаційних виділів Великоновосілківського лісництва ДП «Великоанадольський лісгосп» відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2020 року та межами земельних ділянок, що нанесені згідно з наданими каталогами координат (лист №03-1346 від 29.12.2023).
Секретаріат Кабінету Міністрів України листом №8135/0/2-24 від 03.04.2024 повідомив прокуратуру, що рішень про погодження зміни цільового призначення, відведення, вилучення, припинення права постійного користування ДП «Великоанадольське лісове господарство» земельної ділянки із зазначеним у запиті номером не приймалося.
У відповідь Старомлинівська сільська рада повідомила, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області не має доступу до архівної документації та не може надати копію запитуваного рішення, також інформація станом на 2022-2023 роки щодо реєстрації земельних ділянок відсутня (лист №629-02 від 30.09.2024).
Донецька обласна державна адміністрація, Донецька обласна військова адміністрація листом №0.3/24-6157/4-24 від 16.12.2024 повідомила Волноваську окружну прокуратуру, що надати копію розпорядження від 25.05.2012 №321 не вбачається за можливе у зв`язку з тим, що внаслідок непередбачуваних обставин через захоплення у 2014 році будівлі облдержадміністрації, було залишено організаційно-розпорядчу документацію, а також пошкоджено систему електронного документообігу та контролю.
У відповідь на вказаний запит ВО «Укрдержліспроект» повідомило, що за матеріалами лісовпорядкування 2004 року земельні ділянки лісового фонду ДП «Великоанадольське лісове господарство» у кварталі 58 Великоновосілківського лісництва відповідають кварталу 97 за матеріалами лісовпорядкування 2020 року, зміна нумерації квартальної мережі проведена при лісовпорядкуванні 2020 року (лист №03/382-25 від 12.03.2025).
Волноваська окружна прокуратура листом (в порядку ст.23 Закону України Про прокуратуру) від 02.07.2025 №51/1-795вих-25 повідомила Донецьку обласну державну адміністрацію про представництво інтересів держави шляхом подання відповідної позовної заяви до суду.
Дослідивши матеріали справи на підставі приписів чинного законодавства, суд виходить з наступного.
Щодо неналежних відповідачів у справі.
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.
За змістом статті 48 Господарського процесуального кодексу України, визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Вказана правова позиція також викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17.
Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав. Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.
У поданому відзиві Старомлинівська сільська рада наголошує, що не є належним відповідачем у даній справі, оскільки нею не вчинялись дії та не приймались рішення щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок та будь-які рішення, які б суперечили законодавству, крім того заявлені позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації не віднесено до компетенції відповідача-1.
Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.
Враховуючи зазначене, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку.
Посилання на відсутність повноважень щодо скасування державної реєстрації, оскільки вказані функції віднесені до повноважень державних реєстраторів, беручи до уваги зміну предмету позову та відсутність вимог про скасування державної реєстрації звернутої до відповідачів, в умовах реєстрації спірної земельної ділянки за відповідачем-1 є безпідставними.
Старомлинівська сільська військова адміністрація Волноваського району Донецької області у поданому відзиві зауважила, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не має права на вирішення питання відчуження з комунальної власності земельних ділянок будь-якими способами.
Прокурор у відповіді на відзив відповідача-2 зазначив, що Старомлинівська сільська військова адміністрація Волноваського району Донецької області, у період воєнного стану, наділена повноваженнями щодо прийняття рішень з питань, які стосуються земельних відносин, передбачених п.26 ч.2 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у зв`язку з чим вона тимчасово виконує повноваження Старомлинівської сільської ради, яка є належним відповідачем у справі.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє станом на теперішній час.
На територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом. (ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Відповідно до п.26 ч.2 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад один рік).
Розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин (ст.12).
Частиною 2 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування, зокрема, начальник військової адміністрації, крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови.
Станом на теперішній час відповідне рішення про виконання начальником Старомлинівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області повноважень Старомлинівської сільської ради не прийнято, що не заперечується учасниками провадження у справі, у зв`язку з чим вирішення питання відчуження з комунальної власності земельних ділянок покладено на Старомлинівську сільську раду.
За своїм змістом термін «відчуження» означає перехід права власності на певне майно від однієї особи до іншої в добровільному або примусовому порядку. Враховуючи, що витребування майна із чужого незаконного володіння є способом повернення майна, в даному випадку, у зв`язку з реєстрацію права власності за відповідачем, така вимога підпадає під термін відчуження.
При цьому, враховуючи зазначене, Старомлинівська сільська військова адміністрація Волноваського району Донецької області обмежена у виконанні своїх повноважень, статтею 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та не уповноважена на прийняття таких рішень, у зв`язку з чим є неналежним відповідачем у справі.
Щодо способу захисту прав позивача.
Статтею 15 ЦК України унормовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).
Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 зазначила, що судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Зазначені способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.
Територіальна громада в особі Старомлинівської сільської ради є особою, за якою зареєстроване право власності на спірну частину земельної ділянки, та за принципом реєстраційного підтвердження володіння є володільцем такого об`єкта. Натомість держава в особі Донецької обласної державної адміністрації, за якою не зареєстроване право власності на такий об`єкт, не є його володільцем. Договірні відносини між радою та адміністрацією щодо спірного майна відсутні, оскільки відповідна земельна ділянка набута радою на підставі рішення органу державної влади. Звідси належному способу захисту прав у спірних правовідносинах відповідає позовна вимога про витребування нерухомого майна від відповідача, за яким зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19, зазначила, що у разі часткового накладання спірної земельної ділянки на земельну ділянку позивача, витребування як належний спосіб захисту не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається.
Для вирішення подібних спорів земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Таке втручання не може визнаватися законним. Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством.
Отже, у такому випадку належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку позивача.
З огляду на предмет і підстави заявленого прокурором позову, належним способом захисту порушеного права у справі, що розглядається, є віндикаційний позов, а саме, позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається, що відповідає заявленій вимозі, викладеній у заяві про зміну предмету позову.
Щодо суті спору.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 Земельного кодексу України (далі ЗК України) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч.1 ст.56 ЗК України).
До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства (ч.1 ст.55 ЗК України).
Згідно зі ст.57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Статтею 17 ЛК України (в редакції чинній станом на дату передачі земельної ділянки лісогосподарського призначення у постійне користування третій особі) у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським
підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
В підтвердження передачі земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 4,0000га Державному підприємству Великоанадольське лісове господарство, як спеціалізованому державному лісогосподарському підприємству, до матеріалів справи долучено копію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №061791 від 18.09.2012.
Вказана земельна ділянка на підставі наказу Головного управління Держагеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ передана Старомлинівській сільській об`єднаній територіальній громаді, в особі Старомлинівської сільської ради, у комунальну власність, що підтверджується актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 04.12.2020. Право власності зареєстровано 16.06.2021, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №413172202 від 13.02.2025.
Згідно з фрагментом схеми землеустрою техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Старомлинівської сільської ради Великоносілківського району Донецької області, викопіювання якого додається до листа 10-5-0.1701-640/2-25 від 28.02.2025 та схеми лотів (АСХК колхоз им.Кирова) Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області землі лісогосподарського призначення не перетинаються із землями запасу.
Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» визначено, що документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.
Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Схема землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць є видом документації із землеустрою (ст.25 Закону України «Про землеустрій»).
Відповідно до ст.45 Закону України «Про землеустрій» схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються з метою визначення перспективи щодо використання та охорони земель, для підготовки обґрунтованих пропозицій у галузі земельних відносин, організації раціонального використання та охорони земель, перерозподілу земель з урахуванням потреби сільського, лісового та водного господарств, розвитку сіл, селищ, міст, територій оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення тощо. Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються щодо території відповідного району, села, селища, міста.
Схема землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці включає, зокрема, матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування.
Натомість, Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» (далі - ВО «Укрдержліспроект»), яким надано витяг з картографічної бази даних ДП «Великоанадольський лісгосп» Великоновосілківського лісництва частини кварталу №97 в підтвердження факту накладення спірних земельних ділянок, створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.
Вказане узгоджується з постановами Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 361/6826/16-ц, від 24 квітня 2024 року у справі № 940/751/20.
Статтею 117 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.
До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.
Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч.4 ст.122 ЗК України).
Підпунктом 31 пункту 4 Положення від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.
Згідно зі статтею 202 ЗК України, в редакції Кодексу від 01.01.2004, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції Закону від 01.07.2004, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку.
Дані обліку земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та кадастровий номер об`єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав (ч.2 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції Закону від 01.07.2004).
Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону від 01.12.2020 (станом на дату передачі спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення), речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ч.7 ст.20 Земельного кодексу України, в редакції від 16.10.2020, зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Згідно з положеннями стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі.
З вказаних матеріалів вбачається, що загальна площа спірної частини земельних ділянок складає 1,3690га, з наступними координатами: 1) Х 5280699,4600 Y 6173425,4100; 2) Х 5280666,8600 Y 6173442,7300; 3) Х 5280464,0400 Y 6173562,6100; 4) Х 5280462,6944 Y 3173563,3885; 5) Х 5280534,6230 Y 6173490,9730; 6) Х 5280698,5662 Y 6173324,5338; 7) Х 5280699,5800 Y 6173326,6500; 8) Х 5280733,3201 Y 6173396,3496; 9) Х 5280727,9610 Y 6173412,2430; 10) Х 5280725,8957 Y 6173414,6903.
Прокурор у поясненнях від 14.11.2025 зазначив, що вказані позивачем дані встановлені землевпорядником відповідно до даних Національної кадастрової системи (поземельних книг) та Банку геодезичних даних та не потребують виходу на місцевість оскільки визначені на підставі даних, що вже встановлені при формуванні та реєстрації земельних ділянок, які містяться у Державному земельному кадастрі.
Статтею 1 Закону України «Про топографо-геодезичну та картографічну діяльність» передбачено, що топографо-геодезичні та картографічні роботи - це процес створення геодезичних, топографічних і картографічних матеріалів, даних, топографо-геодезичної та картографічної продукції.
За змістом ст.791, 184 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, землеустрій передбачає, зокрема, встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок, проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.
Суд зауважує, що в межах даної справи необхідно встановити саме межі перетину вже сформованих земельних ділянок з встановленими межами та координатами, а не сформувати нову земельну ділянку.
До того, ж загальновідомим є факт того, що Старомлинівська сільська територіальна громада, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, з 24.02.2022 по 04.03.2022 була віднесена до територій активних бойових дій, а з 05.03.2022 та по теперішній час є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, що унеможливлює проведення будь-яких робіт безпосередньо на місцевості.
При цьому, відповідно до ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який, зокрема, містить відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площу; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дату державної реєстрації земельної ділянки.
Банк геодезичних даних - система, що складається з баз даних геодезичних пунктів (супутникових, геодезичних, нівелірних, гравіметричних), системи керування базами даних геодезичних пунктів і прикладного програмного забезпечення для оброблення, зберігання та захисту даних, організації доступу до геодезичної інформації. Геодезичні, супутникові, нівелірні та гравіметричні дані, отримані в результаті топографо-геодезичної і картографічної діяльності, підлягають обліку, обробленню та збереженню в установленому законодавством порядку, що є основою банку геодезичних даних. Банк геодезичних даних формується з: результатів супутникових спостережень, які реєструються та накопичуються станціями спостережень глобальних навігаційних супутникових систем (дані траєкторних, метеорологічних, тропосферних та іоносферних вимірювань); результатів вимірювань та вирівнювання геодезичних, нівелірних і гравіметричних мереж, координат і висот пунктів, інших кількісних та якісних характеристик елементів Державної геодезичної мережі; відомостей про геодезичні знаки і центри геодезичних пунктів на території країни (п.п.2, 41, 42 Порядок побудови Державної геодезичної мережі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 №646). Тобто банк геодезичних даних сформований в результаті топографо-геодезичної і картографічної діяльності.
Щодо судових витрат.
В поданій заяві про зміну предмету позову прокурор просить: стягнути з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40грн; повернути Донецькій обласній прокуратурі зайво сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн; стягнути з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури витрати, пов`язані із залученням спеціаліста, в сумі 3000,00 грн.
В матеріалах справи містить копія платіжної інструкції №1199 від 01.07.2025 про сплату судового збору в розмірі 4844,80грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи зазначене, в умовах зміни позовних вимог, судовий збір в розмірі 2422,40грн, сплачений платіжною інструкцією №1199 від 01.07.2025, підлягає поверненню Донецькій обласній прокуратурі.
Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд не може залишити по за увагою позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у пункті 71 рішення від 20.10.2011 у справі «Rysovskyy v. Ukraine», в якої зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
4.В іншій частині заявлених вимог відмовити.
5.Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2025.

Суддя П.В. Демідова