ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 Справа № 914/1954/25

За позовом: Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі позивача: Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія», м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівської міської ради, м. Львів,

про: стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 046 663,00 грн

та за зустрічною позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія», м. Львів,

до відповідача: Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

про визнання суми пайового внеску у розмірі 1 315 072,73 грн сплаченою та про зменшення пайового внеску

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

прокурор: Цинайко Н.І.

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) : Полійчук С.Р. (в залі суду) - представник

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Терлецька І.І. - представник

від третьої особи: Полійчук С.Р. (в залі суду) - представник

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі позивача: Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія» про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 046 663,00 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2025 позовну заяву прийняти до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.07.2025; залучено Львівську міську раду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 24.07.2025 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія» до відповідача за зустрічним позовом - Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у справі №914/1956/25 за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі позивача: Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія» про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 405 993,76 грн; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

19.08.2025 за вх. №3447/25 на адресу суду від прокуратури надійшло клопотання про зменшення позовних вимог та повернення судового збору частково, в якому заявник просить суд прохальну частину позовної заяви вважати наступною:

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАГНОЛІЯ» (, вул. Героїв УПА, 72, м.Львів, Львівська область, 79018) до місцевого бюджету на користь Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (, пл. Ринок,1 м. Львів, 79008, отримувач ГУК у Львівській області/м.Львів, код отримувача 38008294, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0013933, код класифікації доходів бюджету 24170000) кошти в сумі 3 046 663 грн (839 776,51 грн величина пайового внеску, 509 549,70 грн інфляційні втрати, 97 045,95 грн - 3% річних (перша черга); 929 054,79 грн величина пайового внеску, 563 720,92 грн- інфляційні втрати, 107 515,82 грн. 3% річних (друга черга будівництва).

3.Стягнути з Відповідача на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, , м. Львів, пр. Шевченка, 17/19, банк платника Державна казначейська служба України, м. Київ, UA0000774) 36 559,96 грн сплаченого судового збору.

Подане клопотання прийнято судом до розгляду.

Ухвалою суду від 25.09.2025 закрито підготовче провадження у справі №914/1954/25 та призначити справу до судового розгляду по суті на 23.10.2025. В подальшому оголошено перерву до 20.11.2025 та 04.12.2025.

В судових засіданнях представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) позовні вимоги підтримав, просив первісний позов задоволити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем за первісним позовом обов`язку зі сплати пайової участі щодо об`єкта будівництва.

Відповідач за первісним позовом не погоджуючись з вимогами викладеними в первісній позовній заяві, 22.07.2025 (вх. №19487/25) подав відзив на первісну позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на таке:

- згідно з пунктом 9 Технічних умов Вд 18-18, на відповідача було покладено обов`язок щодо забезпечення об`єкта сталевими трубами діаметром 720 мм, товщиною стінки 12 мм, довжиною 30 погонних метрів, з подальшою їх передачею у комунальну власність ЛМКП «Львівводоканал». Це зобов`язання було виконано, що підтверджується первинними документами, а загальна вартість витрат становила 319 596,41 грн. Таким чином, остаточний розмір пайової участі, з урахуванням здійснених витрат, становить429 409,16 грн (перша черга).

- Відповідачем виконано весь обсяг робіт на загальну суму 995 476,32 грн, що перевищує суму, заявлену прокурором до стягнення як пайовий внесок 929 054,79 грн (друга черга).

- забудовник не ухилявся від виконання зобов`язання, а, навпаки, виконав його у формі, що відповідає змісту ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній до 2020 року), яка допускала зменшення розміру пайової участі пропорційно до витрат на інфраструктуру, які здійснено забудовником самостійно.

- відсутність підстав представництва інтересів держави.

Не погоджуючись з викладеним у відзиві прокурор подав до суду відповідь на відзив (24.07.2025 ( вх. №19703/25).

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) позовні вимоги підтримав, просив зустрічний позов задоволити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що з урахуванням витрат забудовника щодо виконання обов`язку фінансування розвитку інженерної інфраструктури в розмірі 1 315 072,73 грн, вказана сума повинна бути врахована в рахунок пайової участі.

В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги підтримав, просив первісний позов задоволити в повному обсязі.

04.12.2025 в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши прокурора та представників сторін, присутніх в судовому засіданні, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Окружною прокуратурою від Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради отримано листа №2301-вих-169801 від 26.11.2024 з Переліком об`єктів введених в експлуатацію упродовж 2021-2023 років та 1 півріччя 2024 року про здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Львівської міської ради у справах про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі. У п.п.84,105 долученого Переліку вказано про замовника - ТзОВ «Вілла Магнолія», яким не сплачено кошти пайової участі внаслідок будівництва багатоквартирних житлових будинків, тощо (перша та друга черга) по вул.М.Пимоненка-вул.Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові.

В подальшому, окружною прокуратурою з`ясовано, що згідно Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ44, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові та зареєстрованого в ЄДЕССБ 08.07.2021 прийнято в експлуатацію об`єкт «будівництво житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга) на земельній ділянці по вул. М.Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові (замовник: ТзОВ «Вілла Магнолія»).

Вказане будівництво здійснювалось на підставі дозволу Інспекції ДАБК у м.Львові №ЛВ79 від 18.06.2018 та згідно затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради No1038 від 10.11.2017 (із змінами згідно з рішенням виконкому від 30.03.2018 №354) містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта.

У вказаному Сертифікаті зазначено, що будівництво розпочато: 18.06.2018, завершено: 18.06.2021, строк ведення об`єкта в експлуатацію 07.07.2021.

Одночасно, вказано, що кошти пайової участі не сплачено з врахуванням п.13 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-IX від 20.09.2019 (отримано з порталу ЄДЕССБ).

Поряд з цим, відповідно до Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ16, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові та зареєстрованого в ЄДЕССБ 06.07.2021 прийнято в експлуатацію об`єкт «будівництво ТзОВ «Вілла Магнолія» житлового комплексу у складі: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) на вул. М.Пимоненка - вул.Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові» (замовник: ТзОВ «Вілла Магнолія»).

Будівництво здійснювалось на підставі дозволу Інспекції ДАБК у м.Львові №ЛВ14 від 22.08.2018 та згідно затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №661 від 22.06.2018 містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта.

У Сертифікаті зазначено, що будівництво розпочато: 22.08.2018, завершено: 31.05.2021.

Також, вказано, що кошти пайової участі не сплачено з врахуванням п.13 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-IX від 20.09.2019 (отримано з порталу ЄДЕССБ).

Цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:005:0455, :02:005:0235, :02:005:0351, :02:005:0456 на яких здійснено будівництво - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Вказані земельні ділянки перебувають у приватній власності ТОВ «Вілла Магнолія» (інформаційні довідки з ДРРП 429077135, 429078197, 429078840, 429079127).

Поряд з цим, в долучених до позовної заяви скріншотів сторінок веб-сайту ЛУН ЖК Villa Magnolia Spring (lun.ua - пропозиції квартир первинного ринку житла, тощо), що в мережі інтернет, відображено хід будівництва зазначених об`єктів (фото), тобто з 31.07.2019 по 30.12.2020 (2 будинки збудовано). З даної інформації вбачається, що будівництво об`єктів здійснювалось до 03.06.2019 (1 будинок будується), з 21.08.2019 (2 будинки будуються) та до 30.12.2020 будинки збудовано, а саме: у період в якому згідно вимог чинного законодавства наявний обов`язок у замовника об`єкту будівництва до сплати пайових внесків до місцевого бюджету Львівської територіальної громади.

В подальшому, за результатами розгляду запиту окружної прокуратури №14.51/04-14-2953вих-25 від 17.04.2025 з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради (лист №0006-вих-58148 від 22.04.2025) отримано вказані дозвільні документи, а саме: дозвіл Інспекції ДАБК у м. Львові №ЛВ 79 від 18.06.2018, виданий замовнику ТзОВ «Вілла Магнолія» (на підставі заяви від 06.06.2018), Акт готовності об`єкта до експлуатації, зареєстрований 07.07.2021 в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстраційним номером:АС01:2433-5467-1061-5196, Сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ44, виданий 08.07.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (будівництво житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга) на земельній ділянці по вул. М. Пимоненка-вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м. Львові».

В пункті 5 вказаного Акту готовності об`єкта до експлуатації зазначено початок робіт: червень 2018, закінчення робіт: лютий 2021 року.

В пп.6.1.п.6 Акту зазначено загальну площу квартир 2905,6 м кв. (за результатами технічної інвентаризації).

Вказаний Акт готовності об`єкта до експлуатації від 07.07.2021 підписано директором товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАГНОЛІЯ» ().

Також, отримано дозвіл Інспекції ДАБК у м.Львові №ЛВ 14 від 22.08.2018, виданий замовнику ТзОВ «Вілла Магнолія» (на підставі заяви від 20.08.2018), Акт готовності об`єкта до експлуатації, зареєстрований 30.06.2021 в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстраційним номером:АС01:6676-4678-2367-4585, Сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ16, виданий 06.07.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (будівництво ТзОВ «Вілла Магнолія» житлового комплексу у складі: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) на вул.М.Пимоненка - вул.Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові. Коригування».

В п.5 вищезазначеного Акту готовності об`єкта до експлуатації вказано початок робіт: серпень 2018, закінчення робіт: травень 2021 року.

В пп.6.1.п.6 Акту зазначено загальну площу квартир 3214,5 м кв. (за результатами технічної інвентаризації).

Акт готовності об`єкта до експлуатації від 30.06.2021 підписано директором товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАГНОЛІЯ».

Аналогічну загальну площу квартир багатоквартирних житлових будинків (першої та другої черги) зазначено в Сертифікатах.

На запит окружної прокуратури №14.51/04-14-2951вих-25 від 17.04.2025, Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради надано інформацію №2301-вих-86930 від 16.06.2025 та Розрахунок безпідставно збережених коштів пайової участі, тощо.

Зокрема, зазначено наступне:

1)Рішенням виконавчого комітету від 10.11.2017 №1038 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Вілла Магнолія» житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга) на земельній ділянці на вул. М. Пимоненка вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові» затверджено містобудівні умови об`єкта будівництва на будівництво «житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга)».

Перша черга житловий будинок 18.06.2018 Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт №ЛВ79.

Згідно із Сертифікатом про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ44 від 08.07.2021 об`єкт прийнято в експлуатацію.

2) Рішенням виконавчого комітету від 22.06.2018 №661 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Вілла Магнолія» житлового комплексу у складі: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) на вул. М. Пимоненка вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м. Львові затверджено містобудівні умови об`єкта будівництва на будівництво «житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (друга черга)».

22.08.2018 Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ14.

Згідно із Сертифікатом про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ЛВ 16 від 06.07.2021 об`єкт прийнято в експлуатацію.

При цьому, ТзОВ «Вілла Магнолія» звернулось до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва «житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга)». Департамент економічного розвитку провів розрахунок (від 24.09.2020 № 2301-вих-74244), однак товариство не сплатило нараховану суму пайового внеску до здачі об`єкта в експлуатацію.

Щодо об`єкта будівництва - «житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (друга черга)» ТзОВ «Вілла Магнолія» не зверталось до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі та не подавало документи, що підтверджують вартість будівництва даного об`єкту , техніко-економічні показники об`єкта та, як наслідок, не сплатило пайовий внесок до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Одночасно, замовник будівництва при здачі об`єктів в експлуатацію зазначив, що пайова участь не сплачувалась відповідно до п.13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду

Як зазначає прокурор, замовник ТзОВ «Вілла Магнолія» розпочавши у 2018-2019 будівництво житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями, тощо, на вул.М.Пимоненка-вул.Пасічній у м.Львові у садівничому товаристві «Геолог» зобов`язане було до прийняття його в експлуатацію сплатити на рахунок міськради кошти пайового внеску, однак цього не зробило, внаслідок чого без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберегло у себе кошти, які повинне було заплатити, як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту.

За результатами розгляду запиту окружної прокуратури, Львівська міська рада з позовом до замовника будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів не звернулась, що і стало підставою для звернення з даним позовом прокурором з матеріально правовою вимогою про стягнення з ТзОВ «Вілла Магнолія» пайового внеску, інфляційних втрат, 3 % річних, в цілому на суму (з врахуванням зменшення позовних вимог): 3 046 663,00 грн (перша черга 839 776,51 грн величина пайового внеску, 509 549,70 грн інфляційні втрати, 97 045,95 грн - 3% річних; друга черга 929 054,79 грн величина пайового внеску, 563 720,92 грн- інфляційні втрати, 107 515,82 грн 3% річних), (інформація ДЕР ЛМР №2301-вих-86930 від 16.06.2025).

Щодо позивача ( за первісним позовом) у справі- суд встановив таке.

Ухвалою Львівської міської ради №777 від 14.07.2016 затверджено Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, згідно якого до Повноважень департаменту економічного розвитку відноситься встановлення на підставі звернень замовників розміру пайової участі для замовників будівництва, укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Львова, перегляд розміру пайової участі, розгляд питань про звільнення замовників будівництва від сплати пайової участі відповідно до ч.5 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вимог законодавства України та актів міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1134 від 02.12.2016 затверджено Положення про департамент економічного розвитку Львівської міської ради та його структури», у п.4.1.29 якого зазначено вищевказані повноваження. У п.4.1.28. вказано про підготовку і подання на розгляд міської ради проекту Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Львова відповідно до ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тощо.

В подальшому, ухвалою Львівської міської ради №1081 від 09.07.2021 затверджено Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, відповідно до якого до повноважень департаменту економічного розвитку віднесено відтермінування (розтермінування) сплати пайового внеску та проведення перерахунку згідно з діючими договорами про пайову участь за зверненнями замовника/забудовника до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію.

З врахуванням вказаної ухвали ЛМР, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №806 від 17.09.2021 та в подальшому, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 31.01.2025 № 92 (на виконання ухвал міської ради від 04.02.2021 № 32 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та від 08.07.2021 № 1081 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради») затверджено Положення про департамент економічного розвитку Львівської міської ради, відповідно до п.п. 1.4, 5.1.9 якого Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства України та установах банків державного сектору, штампи і бланки, право набувати майнових і немайнових прав та обов`язків, право виступати позивачем і відповідачем, третьою особою, яка заявляє/не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача/відповідача у судах від свого імені, печатку з зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Пунктами 2.1.1, 2.1.2 Положення також встановлено, що основними завданнями департаменту є, зокрема, реалізація заходів щодо збалансованого економічного і соціального розвитку Львівської міської територіальної громади та ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів, забезпечення у межах своїх повноважень захисту економічних прав і законних інтересів міської громади.

Окрім того, згідно п.4.1.16 Положення, до компетенції департаменту економічного розвитку відноситься - залучення на договірних засадах у порядку, визначеному законодавством України, коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення на будівництво, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони довкілля та історичного середовища; підготовка проекту бюджету розвитку бюджету Львівської міської територіальної громади та змін до нього ( п.4.1.35.); відтермінування (розтермінування) сплати пайового внеску та проведення перерахунку згідно з діючими договорами про пайову участь за зверненням замовника/забудовника до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію (п.4.1.39.), тощо.

Ухвалою ЛМР від 02.04.2025 №6135 внесено зміни до ухвали ЛМР від 08.07.2021 №1081 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» відповідно до якої департамент економічного розвитку здійснює розрахунки безпідставно збережених коштів пайової участі.

Одночасно, слід зазначити, що відповідно до п.4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу, надходження бюджету розвитку місцевих бюджетів включають зокрема кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Окрім того, ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03.04.2008 (із змінами) затверджено Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова.

Пунктом 2 ухвали покладено контроль за сплатою інвестиційних внесків інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова на департамент економічної політики (правонаступником якого є департамент економічного розвитку Львівської міської ради).

У п.1.6 Положення вказано, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури у м.Львові визначається у договорі про пайову участь, який уклав інвестор (замовник, забудовник) з департаментом економічної політики, тощо.

Уповноваженим виконавчим органом міської ради щодо розрахунку пайового внеску і укладення договорів із замовниками про пайову участь є департамент економічної політики ( п.2.1 Положення).

У п.2.7 вказано, що департамент економічної політики звертається до суду з метою укладення договору про пайову участь у судовому порядку, тощо. Кошти у сумі нарахованого пайового внеску замовник перераховує на бюджетний рахунок цільового фонду розвитку соціальної інфраструктури м.Львова спеціального фонду міського бюджету м.Львова, тощо (п.3.4. Положення).

В подальшому, ухвалою Львівської міської ради №6098 від 26.12.2019 «Про порядок поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 2020 року» встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у м.Львові перераховують до міського бюджету м.Львова кошти для створення і розвитку інфраструктури м. Львова.

У п.2.3.1 зазначено, що замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта з техніко-економічними показниками.

Департамент економічного розвитку протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва ( п.2.4.).

Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію (п.2.6.), тощо.

Отже, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради уповноважений на представництво інтересів територіальної громади у таких спорах Львівською міською радою.

Щодо підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави у спірних правовідносинах-суд встановив таке.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 3, 5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з положеннями частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 закону України Про прокуратуру).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 -3 частини 4 зазначеної статті).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 вказала, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону Про прокуратуру дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Порушення інтересів держави полягає у тому, що Відповідач не сплатив пайових внесків внаслідок завершеного будівництва об`єкта нерухомості, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Водночас, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до окружної прокуратури з листом (проханням) за №2301- вих-169801 від 26.11.2024 та Переліком об`єктів введених в експлуатацію упродовж 2021-2023 років та 1 півріччя 2024 року про здійснення представництва інтересів Львівської міської ради в судах у справах про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі. У п.п.84,105 долученого Переліку вказано, про замовника - ТзОВ «Вілла Магнолія», яким не сплачено кошти пайової участі внаслідок будівництва багатоквартирних житлових будинків, тощо (перша та друга черга) по вул.М.Пимоненка-вул.Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові.

Поряд з цим, відповідно до листа Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №2301-вих-86930 від 16.06.2025, наданого на запит окружної прокуратури №14.51/04-14-2951вих-25 від 17.04.2025, міською радою не вживались заходи щодо стягнення з ТзОВ «Вілла Магнолія» коштів за пайову участь, та про намір вжити таких заходів не повідомлено.

Поряд з цим, вказано, що станом на дату надходження запиту Франківської окружної прокуратури міста Львова до Львівської міської ради справа щодо стягнення коштів в примусовому порядку в суді не перебуває.

Відтак у зв`язку з бездіяльністю компетентного органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави в даній сфері, прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом)- Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з матеріально правовою вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАГНОЛІЯ» коштів в сумі 3 405 993,76 грн, з яких: 1 048 406,73 грн величина пайового внеску, 636 139,89 грн інфляційні втрати, 121 155,61 грн. - 3% річних (перша черга); 929 054,79 грн величина пайового внеску, 563 720,92 грн- інфляційні втрати, 107 515,82 грн 3% річних (друга черга будівництва).

Натомість позивач за зустрічним позовом стверджує, що подвійне покладення на забудовника обов`язку профінансування розвитку тієї самої інженерної інфраструктури є неправомірним, суперечить принципам правової визначеності, справедливості, недопустимості подвійного фінансового обтяження та має наслідком зменшення розміру належної до сплати пайової участі, з огляду на таке.

Рішенням Львівської міської ради від 10.11.2017 за №1038 затверджено Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Вілла Магнолія» житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга) на земельній ділянці на вул. М. Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» (копію додаємо).

Надалі, відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10.11.2017 №1038, Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради для об`єкта першої черги будівництва житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями були затверджені Технічні умови № ТУ-Вд 18-18 від 17.01.2018 року на приєднання до централізованих систем водопостачання та водовідведення м. Львова (далі Технічні умови Вд 18-18).

Пунктом 9 Технічних умов Вд 18-18 встановлено спеціальний обов`язок ТОВ «Вілла Магнолія» забезпечити передачу у власність територіальної громади м. Львова (в особі ЛМКП «Львівводоканал») матеріально-технічних ресурсів, а саме: придбати та передати сталеві труби Д720х12 мм, довжиною 30 п.м.

Позивач за зустрічним позовом наголошує, що виконання цього обов`язку виходило за межі території земельної ділянки, що належить Товариству.

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 18.06.2018 видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 79.

На виконання пункту 9 Технічних умов ТОВ «Вілла Магнолія» придбано сталеві труби 720х12мм на загальну суму 319 596,41 грн (в т.ч. ПДВ 53 282,85 грн), на підтвердження чого надано суду наступні первинні документи: Договір поставки №ПТБ/3-1-21/ЗСП-1 від 21.05.2021 з ТОВ «Завод сталевих приладів», видаткову накладну №288 від 08.06.2021, сертифікати якості щодо вказаного товару, товарно-транспортну накладну від 08.06.2021 №Р 288 та платіжні інструкції № від 31.05.2021, № від 01.07.2021 щодо сплати за товар постачальнику ТОВ «Завод сталевих профiлiв».

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, вказані труби на суму 266 330,34 грн (без ПДВ) були передані ЛМКП «Львівводоканалу» 10.06.2021 відповідно до Акту передачі-приймання матеріально-технічних цінностей.

Рішенням Львівської міської ради від 22.06.2018 за No661 затверджено Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Вілла Магнолія» житлового комплексу у складі: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) на вул. М. Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м. Львові.

Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради затверджено Технічні умови №ТУ-Вд 455-18 від 31.07.2018 на приєднання житлового комплексу у складі: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) (рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.06.2018 за №661) до централізованих систем водопостачання та водовідведення м. Львова (далі Технічні умови Вд 455-18, копію в матеріалах справи).

Так, пунктом 9 Технічних умов Вд 455-18 на ТОВ «Вілла Магнолія» покладено обов`язок забезпечити реалізацію комплексу інженерних заходів, що виходять за межі відведеної для забудови земельної ділянки, а саме: запроектувати та виконати реконструкцію водопроводу Д200мм по вул. Пимоненка на ділянці від вул. Хлібної в сторону вул. Зеленої до т. « 1» (на генплані), довжиною орієнтовно 100пм. Передбачити заходи для забезпечення споживачів стабільним водопостачанням.

На виконання пункту 9 Технічних умов №Вд 455-18 від 31.07.2018 ТОВ «Вілла Магнолія» вжито комплекс заходів, спрямованих на розвиток інженерної інфраструктури об`єкта «багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) на вул. М. Пимоненка вул. Пасічній у СТ «Геолог» у м. Львові», а саме:- проєктування - замовлено робочу документацію зовнішніх мереж водопостачання 1.6.131.152-18-ЗВК (НДІ Проектреконструкція) 2019 рік;

- постачання матеріалів - закуплено у ТОВ «Ельпласт-Львів» труби, муфти, ущільнювачі на загальну суму 28 204,22 грн (в т.ч. ПДВ 4700,70 грн), відповідно до видаткової накладної №150921/006 від 15.09.2021, товарно-транспортної накладної від 15.09.2021 №5998, рахунку фактури №ЕЛ-9010 від 12.08.2021, свідоцтва якості №150921/001, сертифіката відповідності, платіжної інструкції від 08.09.2021 № на суму 28 204, 22 грн (копії долучено до матеріалів справи). Вказані труби, муфти, ущільнювачі на суму 23 503,52 грн (без ПДВ) передані ЛМКП «Львівводоканалу» 15.09.2021 відповідно до Акту передачі-приймання матеріально-технічних цінностей.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог , товариством долучено ряд документів і матеріалів, зокрема:

- реконструкція водопроводу - роботи по переукладенню водопроводу (реконструкцію водопроводу Д200мм по вул. Пимоненка на ділянці від вул. Хлібної в сторону вул.Зеленої до т. « 1» (на генплані) для виконання вимог Технічних умов №ТУ-Вд 455-18 від 31.07.2018 здійснені підрядником ТОВ «Т.В.К. Будтранс», що підтверджується Договором підряду від 06.05.2021 №06.05.2021, Актом №1 виконаних робіт (встановлення дорожніх знаків для організації дорожнього руху на період будівництва) від 28.10.2021 на суму 41 309, 42 грн з ТОВ «Т.В.К. «Будтранс», Актом №2 приймання виконаних робіт (переукладання водопроводу на об`єкті) від 28.10.2021 на суму 248 759, 64 грн з ТОВ «Т.В.К. «Будтранс», Акт No1 приймання виконаних будівельних робіт (переукладання водопроводу на об`єкті) від 28.102021 на суму 399 676, 24 грн з ТОВ «Т.В.К. «Будтранс», платіжні інструкції від 06.12.2021 № на суму 100 000,00 грн, від 14.12.2021 № на суму 89 745,30 грн, від 18.01.2022 № на суму 200 000,00 грн тощо. Загальна вартість виконаних робіт становить 689 745, 30 грн;

- відновлення дорожнього покриття - роботи по поточному ремонту дорожнього покриття після переукладання водопроводу (реконструкції водопроводу Д200мм по вул. Пимоненка на ділянці від вул. Хлібної в сторону вул. Зеленої до т.1 (на генплані) для виконання вимог Технічних умов №ТУ-ВД 455-18 від 31.07.2018 на об`єкті, здійснені підрядником ТОВ «Будівельник-Плюс-Р.В.», що підтверджується Договором підряду від 01.12.2021 №1-21/01-12, договірною ціною до Договору, Актом №1 виконаних робіт з грудень 2021 на суму 34 960,00 грн, платіжною інструкцією від 18.01.2022 № на суму 33 212,00 грн, від 07.04.2023 № на суму 1 748,00 грн;

- асфальтування після прокладання мереж - роботи з ремонту асфальтобетонного покриття після прокладання інженерних мереж по вул. Пимоненка, виконані підрядником ПП «Захід-трансбуд», що підтверджується Довідкою про вартість будівельних робіт та витрати за серпень 2022 від 23.09.2022, Актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 від 23.09.2022 на суму 242 566, 80 з ПДВ, платіжні інструкції від 20.09.2022 № на суму 30 000,00 грн, від 15.09.2022 № на суму 75 000,00 грн, від 02.09.2022 № на суму 50 000,00 грн, від 22.08.2022 № на суму 50 000,00 грн, від 23.09.2022 № на суму 37 566,80 грн (копії додаємо). Загальна вартість робіт становить 242 566,80 грн;

- виконавча зйомка зовнішніх мереж - виконано 24.11.2022 виконавчу зйомку зовнішніх інженерних мереж (схема) (копію додаємо), де Управлінням архітектури та урбаністики було погоджено проект переукладання водопроводу, в тому числі і місце підключення водопроводу.

Отже, загалом з метою виконання пункту 9 Технічних умов Вд 455-18 на об`єкті «багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) на вул. М. Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м. Львові» ТзОВ «Вілла Магнолія» здійснено проектування та виконання реконструкції водопроводу Д200мм по вул. Пимоненка на ділянці від вул. Хлібної в сторону вул. Зеленої до т. « 1» (на генплані), довжиною орієнтовно 100пм, внаслідок чого понесено витрати на загальну суму 995 476, 32 грн.

Відтак, як зазначає ТОВ «Вілла Магнолія», ним виконано весь обсяг робіт на загальну суму 995 476,32 грн, що перевищує суму, заявлену прокурором у первісному позові до стягнення як пайовий внесок 929 054,79 грн.

Як зазначає позивачем за зустрічним позовом, з урахуванням витрат забудовника у сумі: 319 596,41 грн за першою чергою будівництва; 995 476,32 грн за другою чергою будівництва; загальна сума, яка має бути врахована в рахунок пайової участі відповідно до вимог законодавства, становить 1 315 072,73 грн, відтак просить суд визнати, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія» в межах виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10.11.2017 №1038 та Технічних умов №ТУ-Вд 18-18 від 17.01.2018 (перша черга), а також рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.06.2018 №661 та Технічних умов №ТУ-Вд 455-18 від 31.07.2018 (друга черга), затверджених Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, були створені та передані у комунальну власність об`єкти інженерної інфраструктури загальною вартістю 1?315?072,73 грн, у тому числі: вартістю 319 596,41 грн за об`єктом будівництва першої черги, вартістю 995 476,32 грн за об`єктом другої черги; зарахувати витрати ТОВ «Вілла Магнолія» на створення та передачу об`єктів інженерної інфраструктури в комунальну власність в рахунок виконання зобов`язань ТОВ «Вілла Магнолія» зі сплати пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова: у розмірі 319?596,41 грн щодо об`єкта першої черги: житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями, у розмірі 995?476,32 грн щодо об`єкта другої черги: житлового комплексу у складі багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом; зменшити розмір пайової участі ТОВ «Вілла Магнолія» у розвитку інфраструктури м. Львова на загальну суму 1 315 072,73 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтовані частково та такі, що підлягають до задоволення частково. Щодо зустрічних позовних вимог, то такі суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1, 2ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на час спірних правовідносин), замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

Так, згідно Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ44, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові та зареєстрованого в ЄДЕССБ 08.07.2021 прийнято в експлуатацію об`єкт «будівництво житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга) на земельній ділянці по вул. М.Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові (замовник: ТзОВ «Вілла Магнолія»).

Згідно Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ16, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю та зареєстрованого в ЄДЕССБ, 06.07.2021 прийнято в експлуатацію об`єкт «будівництво ТзОВ «Вілла Магнолія» житлового комплексу у складі: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) на вул. М.Пимоненка - вул.Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові» (замовник: ТзОВ «Вілла Магнолія»).

На час отримання Відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт та початку відповідного будівництва частина 2 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженернотранспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом зазначеної вище статті Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування відповідно до встановленого ним розміру (у межах встановленого законом граничного розміру) з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, або на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності (якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена). Розмір пайової участі визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про укладення відповідного договору та доданих до нього документів, а договір укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації зазначеного звернення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, зокрема, викладеною в постановах від 08.10.2019 у справі №911/594/18 та від 14.12.2021 у справі за №643/21744/19, перерахування замовником об`єкта будівництва у передбачених законом випадках коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту до відповідного місцевого бюджету є обов`язком, а не правом забудовника. Тому, укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, є обов`язковим на підставі закону.

Строк, визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» для укладення договору пайової участі протягом 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною такого обов`язку, і закінчення цього строку не припиняє цього обов`язку замовника та не звільняє замовника від обов`язку укласти договір. Адже невиконання особою положень законодавства не повинно призводити до настання бажаного для неї внаслідок такого невиконання результату у вигляді звільнення від платежу та надавати майнові переваги порівняно із законослухняною особою.

Тобто, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

Однак, на момент прийняття в експлуатацію об`єкта відповідача, статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі Закон №132-ІХ).

В той же час, Закон №132-ІХ врегулював відповідні правовідносини у пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», а саме встановив, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь) у такому розмірі та порядку, зокрема:

- розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування (підпункт 1 частини 2);

- замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва (підпункт 3 частини 2);

- пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію (підпункт 4 частини 2).

При цьому, договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання (частина 1).

Тобто, відповідно до внесених Законом №132-ІХ змін, починаючи із 01.01.2020, у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх повного виконання, є лише договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020 (ч. 1 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-ІХ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 виклала висновок про вирішення правової проблеми, пов`язаної із застосуванням норм права до правовідносин, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.

Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права. Водночас, зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому, триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.

Стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, забудовник стає власником забудованого об`єкта, а отже, і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.

Аналізуючи правову природу цих правовідносин, можна зробити висновок, що з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, а тому не можна вважати, що на них поширюються положення статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після втрати нею чинності.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-ІХ визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 01.01.2020 Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

У зв`язку з відсутністю договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеними і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.

Відтак, прокурор вважає, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити, як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Тобто, зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, у разі порушення зобов`язання з боку замовника будівництва щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у правовідносинах, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір, орган місцевого самоврядування вправі звертатись з позовом до замовника будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та призведе до поновлення порушеного права органу місцевого самоврядування.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 у справі №910/9548/21 дійшов висновку, що законодавець під час внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону №132-IX) чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме:

- договори пайової участі, укладені до 01.01.2020 на підставі вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», залишались дійсними та підлягали до їх повного виконання і після виключення вказаної статті (абзац 1 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132- IX). Тобто, істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними;

- якщо станом на 01.01.2020 такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та, оскільки з 01.01.2020 встановлений статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавець визначив нормативне регулювання таких правовідносин, зокрема, абзацом 2 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX.

Отже, розмір та порядок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту без відповідної вказівки у законі не можуть по-новому визначатись нормами абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX, якщо відповідні істотні умови були визначені укладеним до 01.01.2020 договором про пайову участь, який згідно з абзацом 1 вказаного пункту розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132- IX є дійсним і продовжує свою дію до моменту його повного виконання.

Передбачений вказаною нормою порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Таким чином, у вказаних двох випадках, ураховуючи вимоги підпунктів 3 та 4 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

Системний аналіз цих норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:

- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;

- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

Отже, для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 8 №132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

При цьому, обов`язок сплатити пайову участь, у разі його невиконання замовником будівництва у 2020 році, зберігається до прийняття об`єкта в експлуатацію, навіть у наступних після 2020 року (подібні правові висновки Верховним Судом викладено у постанові від 16.10.2023 у справі №140/5484/21 щодо об`єкта будівництва, розташованого на території міста Луцька). Такі висновки Верховного Суду відповідають загальним принципам рівності та справедливості, є націленими на те, щоб замовник будівництва, який розпочав його до 01.01.2020 та добросовісно виконав встановлений законом (статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») обов`язок щодо пайової участі, був у однакових ринкових умовах із забудовником, який аналогічно розпочав будівництво у попередні роки до 01.01.2020, але до цієї дати такого обов`язку не виконав, можливо навіть свідомо затягуючи процес здачі об`єкта будівництва в експлуатацію до 01.01.2020 з метою уникнення сплати пайової участі.

Водночас, у вказаній постанові Верховний Суд також зауважив, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021р. зі справи №643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У даному випадку між позивачем та відповідачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не укладався, а відповідні грошові кошти до бюджету відповідачем, в тому числі на виконання вимог Закону №132-IX, не сплачувалися.

Натомість, як вже зазначалося, зустрічні позовні вимоги гуртуються на тому, що у зв`язку з придбанням та передачею в комунальну власність ЛМКП «Львівводоканал» сталевих труб на загальну суму 319 596,41 грн (перша черга) та здійснення реконструкції зовнішніх інженерних мереж водопостачання поза межами відведеної забудовнику земельної ділянки, загальна вартість якої становить 995 476,32 грн (друга черга), на думку позивача за зустрічною позовною заявою, є підстави для зменшення розміру пайової участі.

З приводу наведеного, суд зазначає таке.

На час отримання дозволу на виконання будівельних робіт та наявності у замовника будівництва обов`язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування про укладення договору з приводу сплати пайового внеску були чинними норми ст.ст.30, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03.04.2008 (втрата чинності з 01.01.2020 згідно ухвали ЛМР №6098-2019), у п.1.6 якого було вказано, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури у м. Львові визначається у договорі про пайову участь.

Також, в п.3.3. Прикінцевих положень вищевказаного Положення зазначено, що міська рада окремою ухвалою, враховуючи внесок юридичної та/або фізичної особи у соціально-економічний розвиток м.Львова, за поданням та обґрунтуванням департаменту економічної політики і за погодженням з постійною комісією фінансів та планування бюджету, постійною комісією архітектури, містобудування та охорони історичного середовища і постійною комісією економічної політики повністю або частково може звільняти замовника від сплати пайового внеску.

Прийняттю ухвали ЛМР про часткове звільнення замовника від сплати пайового внеску передувало комісійне обстеження представниками ЛМР об`єкту будівництва, визначення вартості таких робіт, тощо.

У даному випадку, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що суд не може підміняти органи місцевого самоврядування, не може брати на себе їхні функції та повноваження, які визначені законодавством.

Поряд з цим, слід зазначити, що закупівлю труб, реконструкцію водопроводу проведено після (31.12.2020), а саме на час втрати чинності р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, яким у т. ч. було передбачено і умови за якими замовником будівництва пайова участь не сплачувалася, тощо.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (до 01.01.2020) технічні умови це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання, тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливних вод та телекомунікацій.

В ч.5 ст.30 Закону було передбачено зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, та які передаються у комунальну власність.

Отже, зменшення розміру пайової участі могло відбутися у випадку дотримання замовником вказаних вимог Закону, а також добросовісного виконання обов`язку щодо сплати пайової участі, а саме під час укладення з органом місцевого самоврядування договору до 01.01.2020 чи впродовж 2020 року при отриманні в ДЕР ЛМР Розрахунку пайового внеску.

Згідно висновку в постанові Верховного Суду від 20.08.2024 у справі №910/7707/19 «відшкодування різниці між здійсненими витратами на будівництво інженерних мереж та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту ставиться в залежності не від волевиявлення органу місцевого самоврядування, а залежить від дотримання замовником норм законодавства у сфері створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Києва, у тому числі і здійснення відповідних процедур, які дають змогу встановити як точну суму пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту так і суму здійснених витрат на будівництва інженерних мереж, які підлягають передачі до комунальної власності населеного пункту».

Крім того, з метою зменшення розміру пайового внеску, представником відповідача до додаткових пояснень долучено відповідь ЛМКП «Львівводоканал» на запит адвоката (№ДВ-12469 від 31.07.2025) у якій вказано, що труби придбані ТзОВ «Вілла Магнолія» та передані ЛМКП «Львівводоканал» (на виконання п.9 Технічних умов № ТУ-Вд 18-18 від 17.01.2018 на приєднання житлового комплексу з будованими комерційними приміщеннями (перша черга) до централізованих систем водопостачання та водовідведення м.Львова та п.5 Технічних умов №ТУ-Вд 455-18 від 31.07.2018 на приєднання житлового комплексу у складі: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (друга черга) до централізованих систем водопостачання та водовідведення м.Львова) передані на склад підприємства та не були використані на земельних ділянках на яких здійснювалося будівництво житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями на вул. М. Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог».

Водночас, позивачем за зустрічним позовом не надано належних підтверджуючих документів будівництва інженерних мереж поза межами земельної ділянки на якій здійснено будівництво житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями на земельній ділянці по вул. М.Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог», тощо.

Відповідно, підстави для звільнення позивача за зустрічним позовом від сплати коштів пайової участі в даному випадку відсутні. Докази протилежного матеріали справи не містять.

Щодо правильності проведених ДЕР ЛМР розрахунків безпідставно збережених коштів пайової участі (перша та друга черга будівництва житлового комплексу), то суд встановив таке.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» диференціює методи розрахунку величини пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів. Так, критерієм диференціації є, зокрема, розмежування нежитлових будівель і споруд та житлових будинків. Зокрема, розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування (п. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні»).

Таким чином, саме фактор будівництва будинку з метою створення житла, що має місце й у даному конкретному випадку, є визначальною кваліфікуючою ознакою при визначенні порядку розрахунку величини пайової участі.

У постанові від 20.02.2025р. у справі за №918/618/24 Верховний Суд вкотре звернув увагу на те, що Закон №132-IX визначає розмір пайової участі для житлових будинків: 2% вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України.

Приписи Закону №132-IX не містять умов щодо іншого обрахунку розміру пайової участі для житлових будинків.

Визначаючи розмір належної до стягнення суми пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта, суд зобов`язаний дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (подібний висновок щодо обов`язку суду перевірити розрахунок заявлених позовних вимог викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Господарський суд з огляду на вимоги ст. 79, 86 ГПК України, має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок здійснено неправильно, суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми проведених нарахувань, не виходячи при цьому за межі позовних вимог.

Департаментом економічного розвитку здійснено розрахунок (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог), виходячи з 2 905,6 кв.м загальної площі квартир у будинку згідно із інформацією, зазначеною замовником будівництва в Сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

На дату подання заявником заяви про розрахунок пайової участі показник опосередкованої вартості спорудження житла для Львівської області встановлено 12 889 грн/кв.м, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 26.06.2020 № 151.

До поданого до суду клопотання про зменшення позовних вимог, прокурором долучено лист Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 15.08.2025 №2301-вих-119521, згідно якого позивачем (за первісним позовом) проведено розрахунок безпідставно збережених замовником ТзОВ «Вілла Магнолія» коштів пайової участі внаслідок будівництва житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга) на земельній ділянці по вул. М.Пимоненка - вул. Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові, прийнятого в експлуатацію згідно Сертифікату №ЛВ44, виданого 08.07.2021 Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю у м.Львові та з врахуванням загальної площі квартир 2 905,6 м кв., зазначеної в пп.6,1 п.6 Акту готовності об`єкта до експлуатації, зареєстрованого 07.07.2021 в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстраційним номером:АС01:2433-5467-1061-5196. Зокрема, надано інформацію, в якій зазначено загальну площу квартир у будинку першої черги житлового будинку 2905,6 м кв. та визначено величину пайового внеску (з врахуванням вартості спорудження житла для Львівської області встановлено 14 451 грн/кв. м., який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 10.09.2021 №230), яка складає 839776,51 (14 451 грн х 2905,6 кв. м х 0,02).

Суд, перевіривши наданий розрахунок безпідставно збережених замовником ТзОВ «Вілла Магнолія» коштів пайової участі внаслідок будівництва житлового комплексу з вбудованими комерційними приміщеннями (перша черга) встановив, що такий здійснено некоректно, оскільки дані для розрахунку помилково взято згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України 10.09.2021 №230. Так, на дату подання заявником заяви про розрахунок пайової участі показник опосередкованої вартості спорудження житла для Львівської області встановлено 12 889 грн/кв.м, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.06.2020 № 151.

Враховуючи наведене та зважаючи на норми абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX, розмір пайової участі, який на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України підлягає стягненню із відповідача до бюджету громади на користь позивача (за первісним позовом) складає: 749 005,57 грн (перша черга) = (12 889 грн х 2 905,6 кв.м х 0,02) та, як вірно розраховано, 929 054,79 грн (друга черга) =14 451 грн х 3 214,50 кв.м х 0,02.

Як зазначалось, законодавець у наведених правових нормах Закону №132-IX диференціює методи розрахунку величини пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів. Так, критерієм диференціації є, зокрема, розмежування нежитлових будівель і споруд та житлових будинків.

Таким чином, саме фактор будівництва будинку з метою створення житла, що має місце й у даному конкретному випадку, є визначальною кваліфікуючою ознакою при визначенні порядку розрахунку величини пайової участі.

Жодною із сторін не заперечується та обставина, що ТзОВ «Вілла Магнолія» не укладало договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, з заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва звертались лише щодо першої черги будівництва, з заявою про зменшення розміру пайових внесків не зверталось, жодних в бюджет територіальної громади коштів не сплатило.

Підставами для пред`явлення первісного позову стало те, що всупереч положенням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 №132-ІХ відповідачем не сплачені грошові кошти у якості пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на користь Львівської міської ради у зв`язку із будівництвом об`єкта: багатоквартирних житлових будинків з вбудованими комерційними приміщеннями та підземним паркінгом (першої та другої черги) на вул. М.Пимоненка - вул.Пасічній у садівничому товаристві «Геолог» у м.Львові».

Судами установлено сталу позицію, що у випадку, якщо замовниками будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-ІХ обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування (в інтересах якого у цій справі діє прокурор) з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.

Така позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22.

Оскільки відповідачем за первісним позовом договір про пайову участь з міською радою не укладено, а будівництво об`єктів розпочато у 2018 році, у нього виник обов`язок упродовж 10 днів після 01.01.2020 звернутися до Львівської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва сплатити її до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2022 у справі № 910/9548/21, відповідно до якої, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-ІХ порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовником та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Таким чином, відповідач за первісним позовом, як замовник будівництва, повинен був сплатити кошти пайової участі у зв`язку із будівництвом об`єкта до введення його в експлуатацію, тобто до 08.07.2021 (перша черга) та 06.07.2021 (друга черга).

Оскільки відповідач за первісним позовом у добровільному порядку не виконав законодавчо визначений обов`язок та відповідно самостійно не перерахував кошти пайової участі до дати прийняття спірного об`єкту в експлуатацію, а відтак саме з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію замовник без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту.

Враховуючи, що відповідач не звертався до міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, ним не дотримано положень Закону № 132-ІХ, відтак прокурором правомірно подано позов на підставі статті 1212 ЦК України.

Отже, обраний прокурором спосіб захисту при зверненні до суду з позовом в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів пайової участі є ефективним та призведе до поновлення порушеного права позивача.

Враховуючи викладене, первісний позов прокурора в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів пайової участі в зазначеній сумі підлягають задоволенню на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (саме такий спосіб захисту порушеного права в відповідних правовідносинах відображено в Постанові ВП ВС від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19)

Щодо зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія» про зменшення пайової участі об`єктів будівництва, суд зазначає, що оскільки договір про пайову участь з міською радою не укладено, обов`язок звернення до Львівської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва сплати її до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію не виконано, на беручи до уваги, задоволення первісних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів пайової участі в зазначеній сумі виключають можливість задоволення зустрічних вимог, в зв`язку із чим в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє повністю.

Щодо вимоги прокурора про стягнення інфляційних та 3% річних, суд зазначає наступне.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно вимога про нарахування, передбачених ст. 625 ЦК України 3% річних й інфляційних втрат, які є складовою відшкодування завданої позивачеві шкоди, є правомірною.

У даному випадку зобов`язання повернути безпідставно набуте майно (грошові кошти) виникає у відповідача безпосередньо з норми ст.1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.

Подібний висновок викладений у пунктах 66, 67 постанови Касаційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 910/9544/19.

Враховуючи викладене, відповідач, який безпідставно зберіг у себе кошти пайової участі (із 09.07.2021 - день наступний за днем реєстрації сертифіката № ЛВ44 по 15.05.2025), зобов`язаний також сплатити інфляційні втрати та три проценти річних (перша черга) та (із 07.07.2021 - день наступний за днем реєстрації сертифіката № ЛВ16 по 15.05.2025), зобов`язаний також сплатити інфляційні втрати та три проценти річних (друга черга).

Для розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 09.07.2021 по 15.05.20285 включно до уваги взято загальну суму безпідставно збережених коштів пайової участі (перша черга) за вказаний період в розмірі 749 005,57 грн.

Перевіривши здійснений прокурором розрахунок, суд констатує, що щодо першої черги будівництва його здійснено арифметично невірно.

За таких обставин, заявлений позов в цій частині вимог також підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) 454 472,78 грн інфляційні втрати, 86 556,31 грн - 3% річних за вказаний період прострочення.

Перевіривши здійснений прокурором розрахунок, суд констатує, що щодо другої черги будівництва його здійснено арифметично невірно.

Для розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 07.07.2021 по 15.05.20285 включно до уваги взято загальну суму безпідставно збережених коштів пайової участі (друга черга) за вказаний період в розмірі 929 054,79 грн.

Перевіривши здійснений прокурором розрахунок, суд констатує, що його здійснено арифметично вірно.

За таких обставин, заявлений позов в цій частині вимог також підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 563 720,92 грн інфляційні втрати, 107 515,82 грн - 3% річних за вказаний період прострочення.

Щодо періодів розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних слід зазначити, що доводи відзиву про їх обмеження трьома роками, то суд встановив таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведених норм законодавства, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц викладено правову позицію щодо інфляційних нарахувань - стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 № 924/532/19).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова ОП КГС ВС від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц; постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц; постанова ВП ВС від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц; постанова ВП ВС від 27.11.2019 у справі № 340/385/17).

Водночас, щодо позовної давності, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки.

За приписами ч. 1 ст. 223 ГК України, при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, період розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних обмежуються позовною давністю.

Однак, згідно з вимогами п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 (із наступними змінами і доповненнями), було продовжено на всій території України до 30.06.2023 згідно з постановами № 392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, №229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, №1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023.

Водночас, згідно з вимогами п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Дія в Україні воєнного стану по даний час триває.

Таким чином, в силу вищевказаних вимог законодавства 3-річна позовна давність по даний час не підлягає застосуванню, тому зазначені в позовній заяві інфляційні втрати та 3 % річних нараховано правомірно.

У зв`язку з викладеним, враховуючи наведені положення норм чинного законодавства України, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про визнання обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення первісні позовні вимоги та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог повністю.

З огляду на встановлений статті 79 Господарського процесуального кодексу України стандарт доказування вірогідності доказів, співставивши надані позивачем та відповідачем докази, суд дійшов висновку що докази надані позивачем на підтвердження заборгованості за договором, є більш вірогідними, ніж докази відповідача, надані на її спростування. Слід зазначити, що заперечення відповідача вбільшості підтверджуються не доказами, а недоведеними припущеннями. Суд не має підстав відмовляти в позові керуючись лише припущеннями наведеними відповідачем.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010 р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак судовий збір за первісним позовом покладається на відповідача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в розмірі 34 683,91 грн.

Судовий збір за подання зустрічного позову залишається за позивачем за зустріним позовом (відповідачем за первісним позовом).

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями,

Керуючись статтями 10,12.20,73, 74,75, 76,78,79,121,123, 129, 233,236,237,238, 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісні позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Магнолія» (, вул. Героїв УПА, 72, м.Львів, Львівська область, 79018) до місцевого бюджету на користь Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (, пл. Ринок,1 м. Львів, 79008, отримувач ГУК у Львівській області/м.Львів, код отримувача 38008294, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0013933, код класифікації доходів бюджету 24170000) кошти в сумі 2 890 326,19 грн, з яких: 749 005,57 грн величина пайового внеску, 454 472,78 грн інфляційні втрати, 86 556,31 грн - 3% річних (перша черга будівництва); 929 054,79 грн величина пайового внеску, 563 720,92 грн-інфляційні втрати, 107 515,82 грн 3% річних (друга черга будівництва).

3.Стягнути з Відповідача на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, , м. Львів, пр. Шевченка, 17/19, банк платника Державна казначейська служба України, м. Київ,UA0000774) 34 683,91 грн сплаченого судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог по первісному позові відмовити.

5.У задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.12.2025.

Суддя Березяк Н.Є.