ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2025 р. Справа№ 910/2312/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 06.11.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025

у справі №910/2312/25 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс"

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс" (далі також - позивач, ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс", Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати розпорядження Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі також - відповідач, Комітет, Відділення) від 12.12.2024 № 60/238-рп/к у справі № 527/60/238-рп/к.24 "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що прийняття Відділенням оспорюваного розпорядження жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача (початок розгляду Відділенням справи про захист економічної конкуренції не свідчить про подальше прийняття рішення про визнання дій позивача порушенням законодавства про захист економічної конкуренції).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ОЛАВТЕКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25 - задовольнити повністю. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25 - повністю. Ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву ТОВ "НВП "ОЛАВТЕКС" до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування розпорядження Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.12.2024 № 60/238-рп/к у справі № 527/60/238-рп/к.24 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції - задовольнити повністю. Визнати недійсним та скасувати розпорядження адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.12.2024 № 60/238-рп/к у справі № 527/60/238-рп/к.24 "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалено з порушенням ст. 236 ГПК України, судом першої інстанції здійснено формальний підхід до розгляду справи, ухвалено рішення на підставі не повно і не всебічно з`ясованих обставин, не дослідження в судовому засіданні обставин на які посилався скаржник, без врахування обставин, які акцентовані та аргументовані скаржником; не наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зокрема скаржник зазначає, що вимоги позивача про визнання недійсним скасування розпорядження адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.12.2024 № 60/238-рп/к у справі № 527/60/238-рп/к.24 «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» - є законними та обґрунтованими, були доведені належними, допустимими, достовірними та більш вірогідними доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, і не були спростовані відповідачем як в розумінні наведених приписів процесуального закону, так і в розумінні ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а тому позов підлягає задоволенню за наведених у дані апеляційній скарзі підстав, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про задоволення позову повністю.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу, письмові пояснення та клопотання учасників апеляційного провадження

21.10.2025 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводятьсядо того, що Господарський суд міста Києва, повно та всебічно дослідивши всі докази, врахувавши всі обставини справи, рішенням від 09.09.2025 у справі № 910/2312/25 обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «НВП «ОЛАВТЕКС» в частині визнання протиправним та скасування розпорядження адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/238- рп/к від 12.12.2024 р. зі справи № 527/60/238-рп/к.24.

05.11.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача/скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 06.11.2025.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання та розгляд клопотання

Представник відповідача з`явився у судове засідання 06.11.2025 та надав свої пояснення по суті апеляційної скарги та поданого позивачем клопотання про витребування нових доказів.

Позивач/скаржник у судове засідання 06.11.2025 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, зокрема, 05.11.2025 останнім подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього.

Щодо клопотання скаржника про витребування нових доказів, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Згідно зі статтею 3 Закону № 3659-XII, основним завданням Антимонопольного комітету України є зокрема участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 41 Закону № 2210 закріплено, що доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Докази мають право надавати особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 40 Закону № 2210 особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, знімати копії (фотокопії) з матеріалів справи та робити виписки (крім інформації з обмеженим доступом та інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) - після одержання копії подання з попередніми висновками у справі (витягу з подання, що не містить інформації з обмеженим доступом та інформації, визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи), наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу.

Аналогічне визначене пунктом 2 Розділу V «Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», затвердженим Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5.

Документи, до яких надано доступ особам, які беруть участь у справі, можуть бути використані ними виключно для забезпечення реалізації прав, наданих таким особам законодавством про захист економічної конкуренції.

Під час розгляду справи орган Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважені ними працівники Антимонопольного комітету України, його територіального відділення збирають докази шляхом вчинення процесуальних дій, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, а також отримують докази від інших органів влади.

Отже, законодавець передбачив можливість відповідача у справі про захист економічної конкуренції ознайомитись з матеріалами відповідної справи про захист економічної конкуренції лише після одержання копії подання з попередніми висновками.

Одночасно, особи, які беруть участь у справі, мають право надавати докази та доводити їх достовірність (об`єктивність).

На перекоання колегії суддів, витребування у відповідача заявлених позивачем доказів може створити серйозний ризик виникнення обставин, що унеможливлять подальшу ефективну роботу Відділення щодо розгляду справи № 527/60/238-рп/к.24.

З огляду на зазначене - недоведення в позовній заяві, клопотанні про витребування доказів та апеляційній скарзі підстав витребування доказів згідно приписів статті 81 ГПК України, слід констатувати, що задоволення вимоги представника позивача про витребування доказів є втручанням у законну діяльність Відділення, що не передбачено законодавством про захист економічної конкуренції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 12.12.2024 Адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі також - Відділення), розглянувши подання П`ятого відділу досліджень і розслідувань від 09.12.2024 № 60-03/517-П та відповідні матеріали, постановлено розпорядження № 60/238-рп/к у справі № 527/60/238-рп/к.24 про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі також - розпорядження, спірне розпорядження, оскаржуване розпорядження), яким розпочато розгляд справи за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс" (далі також - позивач, ТОВ "НВП "Олавтекс") та фізичною особою-підприємцем Мартиненко Ларисою Василівною (далі також ФОП Мартиненко Л. В.) порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі за предметом: "Комплект матриць та пуансонів митного забезпечення за кодом ДК 021:2015 - 19510000 -4 Гумові вироби (комплект матриць та пуансонів митного забезпечення ДК 021:2015- 19512000-8 -Вироби з невулканізованої гуми)", яка проводилась Державною митною службою України за допомогою системи "Прозорро", ідентифікатор в системі UA-2023-09-22-003107-a.

Позивач не погоджуючись з вказаним розпорядженням Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, звернувся до Господарського суду міста Києва на підставі ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з позовом про визнання недійсним та скасування рішення № 60/238-рп/к від 12.12.2024 з підстав порушення та неправильного застосування відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Частиною 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем отримано від відповідача оскаржуване розпорядження 28.12.2024, а з вказаним позовом заявник звернувся до господарського суду 26.02.2025.

Таким чином, розпорядження Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.12.2024 № 60/238-рп/к позивач оскаржив до господарського суду, звернувшись з позовом про визнання його недійсним та скасування в межах строку, визначеного Законом України "Про захист економічної конкуренції".

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

22.09.2023 на сайті Prozorro за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-09- 22-003107-a, було оприлюднено інформацію щодо закупівлі Державною митною службою України товару: "Комплект матриць та пуансонів митного забезпечення за кодом ДК 021:2015 - 19510000 -4 Гумові вироби (комплект матриць та пуансонів митного забезпечення ДК 021:2015- 19512000-8 -Вироби з невулканізованої гуми)", ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2023-09-22-003107-a.

Відділенням, з метою виконання завдань, встановлених Законом України "Про Антимонопольний комітет України", здійснювався державний контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та контроль щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель, за результатами якого виявлені обставини, які, на думку Відділення, можуть свідчити про те, що ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс" () та фізична особа-підприємець Мартиненко Лариса Василівна (РНОКПП НОМЕР_1 ,) під час підготовки документів та участі у процедурі закупівлі "Комплект матриць та пуансонів митного забезпечення за кодом ДК 021:2015-19510000-4 Гумові вироби (комплект матриць та пуансонів митного забезпечення ДК 021:2015- 19512000-8 -Вироби з невулканізованої гуми)", яка проводилась Державною митною службою України, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2023-09-22-003107-a (далі - Процедурі закупівлі), не змагались між собою, що є обов`язковою умовою конкуренції, а діяли узгоджено.

З огляду на викладене 12.12.2020 Адміністративною колегією Відділення прийнято оспорюване розпорядження, яким розпочато розгляд справи за ознаками вчинення позивачем та ФОП Мартиненко Л. В. порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі за предметом: "Комплект матриць та пуансонів митного забезпечення за кодом ДК 021:2015-19510000-4 Гумові вироби (комплект матриць та пуансонів митного забезпечення ДК 021:2015- 19512000-8 -Вироби з невулканізованої гуми)", яка проводилась Державною митною службою України за допомогою системи "Прозорро", ідентифікатор в системі UA-2023-09-22-003107-a.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частин 1 і 5 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За приписом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що діяльність щодо виявлення, запобігання та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, проводиться Антимонопольним комітетом України, його органами та посадовими особами з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України про захист економічної конкуренції.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як визначено ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за, зокрема, власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Згідно з пунктом 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" у вирішенні господарським судом спору щодо визнання недійсним розпорядження Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження; разом з тим підлягає встановленню наявність обставин, які свідчили б про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та/або компетенції органу, що його видав. При цьому саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

До аналогічних висновків також прийшов Верховний Суд у постановах від 29.05.2018 у справі № 910/15891/17, від 23.05.2018 у справі № 910/14682/17, від 06.06.2018 у справі № 914/2335/17 та ін.

Колегія суддів, відхиляючи доводи апеляційної скарги, звертає увагу скаржника, що розпорядження адміністративної колегії територіального відділення Комітету, видане в межах повноважень, не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у справі та має інформаційний характер і не може порушувати права суб`єкта господарювання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 у справі № 916/2335/17.

А відтак твердження скаржника, зокрема про те, що спірним розпорядженням відповідачем повідомлено про встановлення факту порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції є законодавчо необґрунтованими та відхиляються колегією суддів.

Таким чином, суд вказує, що розпорядження регулює процедурні відносини початку Відділенням розгляду справи для з`ясування та дослідження дій позивача на предмет можливої наявності в них порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону.

У свою чергу, здійснення розгляду Відділенням відповідної справи без прийняття рішення в антимонопольній справі по суті, не є підставою для встановлення факту вчинення відповідачами у антимонопольній справі порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Крім того, прийняття Відділенням оспорюваного розпорядження жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача (початок розгляду Відділенням справи про захист економічної конкуренції не свідчить про подальше прийняття рішення про визнання дій позивача порушенням законодавства про захист економічної конкуренції).

А відтак твердження скаржника про те, що прийняття відповідачем розпорядження порушує його права та охоронювані законом інтересів, оскільки розпорядженням без достатнього обґрунтування фактично встановлюється вина позивача, що є підставою для подальшого прийняття рішення про визнання дій позивача порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та як наслідок застосування до нього відповідальності також відхиляються судом з огляду на вищенаведене.

Таким чином колегія суддів констатує, що при прийнятті Відділенням спірного розпорядження не було порушено законодавства про захист економічної конкуренції, доказів протилежного позивачем не додано.

Отже, позовні вимоги є законодавчо необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на такі висновки.

Постанова від 19.06.2025 у справі № 910/7646/24: «… з`ясування відсутності/ наявності ознак порушення … відноситься до компетенції АМК і не входить до предмету дослідження у цій справі, з огляду на предмет оскарження, його правову природу та суть. Вказані доводи мають бути предметом перевірки судом за наслідком розгляду справи щодо оскарження рішення АМК»;

- постанова від 26.06.2018 у справі № 922/3600/17, від 29.05.2018 у справі № 910/15891/17, постанова від 29.05.2018 у справі № 910/13968/17, постанова від 23.05.2018 у справі № 910/14682/17, постанова від 27.02.2020 у справі № 922/2695/19, постанова від 09.01.2022 у справі № 910/17572/20 - щодо природи розпоряджень про початок розгляду справи органів Комітету;

- «Господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюють виключно органи Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку»;

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

За змістом ст. 35 Закону № 2210 при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Комітету збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень.

З огляду на наведені норми, питання щодо збору, оцінки та аналізу доказів у справі є, в силу Закону № 2210, виключною компетенцією Комітету, а тому виходить за межі повноважень судів.

У вирішенні відповідних спорів суди не повинні перебирати на себе непритаманні судам функції органів Антимонопольного комітету України, зокрема, самостійно доводити замість відповідного органу певні обставини. Саме на орган Антимонопольного комітету України покладено обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні на підставі яких орган дійшов висновку про обставини справи, а суд покликаний дослідити та оцінити наведені органом докази, і, в разі їх підтвердження, вони можуть бути достатніми для висновків органу, викладених у Рішенні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 236 ГПК України).

Згідно зі статтею 59 Закону № 2210 підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На переконання колегії суддів, ТОВ «НВП «ОЛАВТЕКС» намагається змусити суд здійснити тлумачення приписів законодавства про захист економічної конкуренції, ототожнюючи два різні за правовою природою документи - рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених у апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скаргзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/2312/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Олавтекс".

4. Матеріали справи №910/2312/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 10.12.2025. (у зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. у відрядженні)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім