УХВАЛА

09 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 925/617/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (головуючий суддя Шапран В. В., судді Андрієнко В. В., Буравльов С. І.)

про відмову у відкритті апеляційного провадження

у справі № 925/617/21

за позовом фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича

до 1) Соснівського відділу державної виконавчої служби регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і 2) Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про визнання протиправними дій, стягнення коштів і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2025 скаржник надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 925/617/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2025 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 925/617/21 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

31.01.2022 рішенням Господарського суду Черкаської області позовні вимоги задоволено частково.

28.10.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 у справі № 925/617/21 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

В оскаржуваній ухвалі, суд апеляційної інстанції зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2025 у справі №990/98/25 аналізуючи правовий висновок Касаційного адміністративного суду, зроблений у постанові від 29.11.2024 у справі №120/359/24, стосовно того, що «проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби: 1) обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду; 2) виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори; 3) фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання визначеного процесуальним законом строку для звернення до суду; 4) повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку; 5) обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку» зробила висновок, що лише факт проходження військової служби особою, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, не є самостійною та достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду. Врахуванню підлягає, зокрема, обмеження доступу до правової допомоги.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання скаржника, як на причину неможливості своєчасного подання апеляційної скарги, на те, що він був мобілізований, не може вважатися непереборною обставиною, оскільки не містить відомостей про те, що Бочал В. М. весь час перебування на службі (з 25.02.2025 по 17.09.2025) виконував бойові завдання у зоні бойових дій та про те, що особисто не перебував у зоні постійної дислокації, а знаходився у зоні бойових дій.

Тобто, сам факт мобілізації, без обґрунтування неможливості звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлені строки, у зв`язку із перебуванням на службі, не може безумовно вважатись поважною причиною для поновлення цих строків.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга Соснівського відділу державної виконавчої служби центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 (08.06.2022 відкрито апеляційне провадження).

Фізична особа-підприємець Бочал В. М. 06.05.2022 подавав до суду апеляційної інстанції заяву про зупинення апеляційного провадження (подана засобами поштового зв`язку 04.05.2022), згідно з якою останній просив суд зупинити апеляційне провадження (у разі подання апеляційної скарги), у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України (до заяви не було додано доказів в підтвердження наведеної обставини).

В подальшому, 21.06.2022 фізична особа-підприємець Бочал В. М. повторно подав заяву про зупинення апеляційного провадження (подана засобами поштового зв`язку 13.06.2022).

12.07.2022 ухвалою Північного апеляційного господарського суду було зупинено апеляційне провадження у справі № 925/617/25 до припинення перебування фізичної особи-підприємця Бочала В. М. в складі Збройних Сил України.

Щодо посилань скаржника на те, що він не подавав у 2025 році заяв про зупинення апеляційного провадження у справі, а також на те, що йому не було відомо про ще одну ухвалу про зупинення апеляційного провадження у справі у 2025 році, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції при постановленні ухвали від 28.10.2025 помилково допустив описку та зазначив 2025 рік замість 2022 року, при встановленні обставин у справі.

Також, суд апеляційної інстанції встановив, що фізична особа-підприємець Бочал В. М. не отримував оскаржуване рішення суду та ухвал суду апеляційної інстанції (про відкриття апеляційного провадження та зупинення розгляду справи) направлених на його дійсну адресу, а листи повертались на адресу суду з зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

При цьому, суд зазначив, що загальний доступ до ЄДРСР у зв`язку з введенням на території України воєнного стану був обмежений, проте 20.06.2022 Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до ЄДРСР.

Суд апеляційної інстанції встановив, що рішення суду першої інстанції у цій справі прийнято 31.01.2022, повний текст складено 20.04.2022, в ЄДРСР рішення оприлюднено 21.04.2022.

Отже, враховуючи те, що повторно скаржник подав заяву про зупинення апеляційного провадження вже після відновлення доступу до ЄДРСР, суд припустив і можливість подання апеляційної скарги на судове рішення.

З огляду на викладене, з 21.04.2022 (20.06.2022 - дата відновлення доступу до ЄДРСР) позивач мав можливість ознайомитися з повним текстом оскаржуваного судового рішення без одержання копії рішення від суду першої інстанції в максимально стислі строки.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що пунктом 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Так, з положень частини першої стаття 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд може поновити пропущений процесуальний строк, якщо учасник справи зробив про це відповідну заяву, а суд визнає причини пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачені два виключні випадки, за відсутності яких, суд апеляційної інстанції незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України, а саме щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених п. п. 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження.

Встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження (правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №54/239).

Отже, при вирішенні питання про можливість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, пропущеного зі спливом значного періоду часу (більше одного року з дня складання повного тексу судового рішення), апеляційному суду необхідно враховувати, що національним законодавством встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 261 статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційним судом враховано, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

При цьому, в силу принципу диспозитивності на особу, що не вчинила вчасно відповідні процесуальні дії покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення при цьому судом штучних умов, які б надавали одній зі сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав, виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством, та є порушенням статей 6, 19 Конституції України та принципу змагальності сторін (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Разом із тим суд апеляційної інстанції звернув увагу, що у червні 2022 року Бочал В. М. був на зв`язку (за його повідомленням, про наявність апеляційної скарги відповідача-1 від дізнався з телефонного дзвінка працівника суду), а також він направляв до суду апеляційної інстанції заяву про зупинення апеляційного провадження, що може вказувати на перебування останнього в зоні постійної дислокації військової частини, а не на виконанні бойових завдань у зоні бойових дій, та відповідно, на можливість звернення з апеляційною скаргою до суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла вірного висновку про те, що принаймні з 13.06.2022 (подання до суду повторної заяви про зупинення провадження у справі) фізична особа-підприємець Бочал В. М. був обізнаний про наявність повного тексту рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 у даній справі та міг подати апеляційну скаргу на вказане рішення, зважаючи на можливість подання двох заяв про зупинення апеляційного провадження.

За таких обставин, у зв`язку зі спливом трьох років та шести місяців з дня прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, відсутністю доказів щодо наявності обставин передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла вірного висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.01.2022 у справі № 925/617/21.

Доводи скаржника зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, необхідності переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 925/617/21 на підставі частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права (зокрема, частини четвертої статті 261 Господарського процесуального кодексу України) судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 925/617/21.

2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом з доданими до неї додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил