ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2025 р. Справа№ 915/1480/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Геранін О.М.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2025, повний текст якого складено та підписано 02.05.2025

у справі №915/1480/24 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНБУТПОСТАЧ»

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

01.01.2025 до Господарського суду міста Києва з Господарського суду Миколаївської області надійшли матеріали позовної заяви за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНБУТПОСТАЧ» про стягнення 327 087,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем зобов`язань за договором в частині поставки передплаченого товару. З огляду на це позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 327 087,10 грн, що складається з: 291 000,00 грн - основного боргу, 30 100 грн - штрафу, 5 987,10 - пені за Договором поставки №16-10-2024 від 16.10.2024 року.

Правовою підставою позову позивач обрав ст.ст. 525, 526, 530, 610-612, 656, 693, 712 ЦК України, ст.ст. 216, 218, 230, 232, 265 ГК України.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що:

- між позивачем та відповідачем мало місце укладення правочину на поставку товару у спрощений спосіб;

- 16 жовтня 2024 року відповідачем виписано позивачу рахунок на оплату №65 на загальну суму 4 643 563,60 грн., у тому числі ПДВ 773 927,27 грн. у якому вказано найменування, кількість, одиниці виміру та вартість товару;

- позивачем частково оплачено рахунок на оплату №65 від 16.10.2024 р. згідно платіжної інструкції №839 від 21.10.2024 р. на суму 301 000,00 грн., з призначенням платежу: «сплата за кутик, трубу, лист згідно з рахунком №65 від 16.10.2024 ПДВ (20%) 50 166,67»;

- листом від 29 листопада 2024 року відповідач повідомив позивача, що останній здійснив часткову оплату за металопрокат по рахунку №65 від 16.10.2024 у розмірі 301 000 грн., за трубу 120x120x6 та інші матеріали та повідомив, що труба 120x120x6 не може бути відвантажена у зв`язку з тим, що вона не відповідає потрібній якості, 05 листопада 2024 р. відповідачем здійснено перерахування позивачу 10 000 грн;

- 14 листопада 2024 року відповідачем відвантажено позивачеві товар на суму оплати, а саме відвантажено кутик 125x10 С255 у кількості 5,388 тон у сумі 290 952,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №13 від 14.11.2024.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.05.2025 у справі №915/1480/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНБУТПОСТАЧ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН" 48 коп. суми попередньої оплати. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення, з посиланням на ст.ст. 11, 526, 530, 546, 551, 610, 612, 629, 632, 691, 693, 712 ЦК України, ст.ст. 265, 74, 79, 216, 230, 231ГК України, мотивовано тим, що товар вказаний у видатковій накладній №13 від 14.11.2024 на суму 290 952,00 грн був поставлений відповідачем. Сума попередньої оплати згідно платіжних документів становить 30100, 00 грн, з якої 10 000,00 грн було повернуто відповідачем в позасудовому прядку. У зв`язку з цим суд виснував, що залишок не повернутої суми попередньої оплати з урахуванням поставленого товару складає 0,48 коп. (291 000,00 грн. - 290 952,00 грн).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

А саме апелянт посилається на те, що:

- суд в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України прийняв до уваги копію видаткової накладної №13 від 14.11.2024 року, наданої відповідачем. Надані відповідачем копії документів не відповідали п. 5.26. ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації»;

- відповідач, під час надання доказів, спільно з відзивом, в порушення ч.5 ст.91 ГПК України не зазначив про наявність оригіналів усіх поданих до господарського суду копій письмових доказів;

- суд, на думку скаржника, не мав брати до уваги видаткову накладну №13 від 14.11.2024 року у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи;

- відповідач в супереч вимог п.3 ухвали Господарського суду м. Києва від 23.01.2025 року по справі №915/1480/24 та ст.80 ГПК України доказ у вигляді «належним чином завірена копія Видаткової накладної №13 від 14.11.2024 року» позивачу не надсилав, що підтверджується актом складеним працівником Укрпошти під час отримання листа від відповідача;

- оскільки відповідач не зазначив про наявність у нього або в іншої особи оригіналів усіх поданих ним до господарського суду копій письмових доказів, а представник позивача ставить під сумнів відповідність поданих відповідачем копій письмових доказів їх оригіналам, то в силу частини 6 статті 91 ГПК України судом першої інстанції мав не брати до уваги подані копії письмових доказів на підтвердження здійснення поставки постачальником товару - видаткову накладну №13 від 14.11.2024 року;

- суд не прийняв до уваги твердження позивача про відсутність в матеріалах справи товаро-транспортної накладної, обов`язковість якої визначена у п.2.5 Договору та Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, з урахуванням того, що поставка товару, який начебто був переданий Відповідачем Позивачу, мала здійснюватися силами та за рахунок Відповідача на умовах постачання: DАP (Інкотермс 2020), м.Миколаїв, Заводська площа, 1А, визначених у Специфікації №1 до Договору;

- товаро-транспортної накладної є основним первинним обліковим документом, що підтверджує факт перевезення вантажу, його найменування, кількість, вартість, а також відносини між відправником, перевізником та одержувачем. Її відсутність підтверджує відсутність факту поставки товару, порушенням встановлених правил, що свідчить про недобросовісність відповідача;

- видаткова накладна №13 від 14.11.2024 року є неналежними та недопустимими доказом оскільки у графі "отримав" відсутня печатка уповноваженої особи позивача, внаслідок чого Господарський суд м. Києва позбавлений можливості ідентифікувати особу, якій передавався зазначений в накладних товар. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі юридичної особи в здійсненні господарської операції за цими накладними. Такий висновок зробив ВС в Постанові №916/922/19. При співставленні підписів з боку представника позивача, відображених безпосередньо на довіреності та видатковій накладній, візуально можна встановити, що підписи поставлені від імені Столяра Р.В. є різними. Повноваження Столяра Р.В., визначені довіреність №423 від 21.10.2024 року щодо підписання видаткової накладної - відсутні та обмежуються виключно фактичним отриманням цінностей від імені позивача. Згідно п.3.4., п. 3.9. Договору, всі первинні документи (в тому числі, акти, рахунки, товарні накладні та ін.), які містять відомості про господарські операції, здійснені сторонами в рамках і на виконання своїх зобов`язань за цим Договором (далі - первинні документи), мали бути складені в електронній формі із накладенням електронного підпису (електронних підписів).

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №915/1480/24. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2025 у справі №915/1480/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 09.07.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 02.07.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 02.07.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.

Розгляд справи відкладався, зокрема до 29.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025, серед іншого, зобов`язано відповідача у судове засідання 27.10.2025 надати суду для огляду:

- оригінал видаткової накладної №13 від 14.11.2024 на суму 290 952,00 грн;

- оригінал довіреності №423 від 21.10.2024, виданої провідним інженером Столяром Русланом Васильовичем.

Розгляд справи відкладено до 05.11.2025.

Явка представників учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні 05.11.2025 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судове засідання 05.11.2025 представник відповідача не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

26.09.2025 на виконання вимоги суду апеляційної інстанції позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу платіжної інструкції кредитного переказу коштів №839 від 21.10.2024 на суму 301 000 грн.

Колегією оглянуто оригінал цього доказу та залучено його до матеріалів справи.

Разом з цим, стороні апелянта повідомляється, що у випадку виникнення необхідності повернення цього платіжного документу, то сторона не позбавлена права звернутися з відповідним клопотанням до суду.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення у даній справі скасувати.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів визнав встановленими такі обставини.

16.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН" (надалі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранбутпостач» (надалі - Постачальник) укладено договір № 16-10-24 на поставку товару (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити матеріали та обладнання (далі - «Товар»), асортимент, кількість, умови поставки і ціна якого вказуються в Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.3-1.4 Договору під партією Товару в цьому Договорі розуміється кількість Товару, передбачена окремою Специфікацією та/або відповідним рахунком.

Специфікації (рахунки) повинні бути підписані повноважними представниками Сторін, скріплені печатками Сторін, містити дані про асортимент, кількість, ціну, терміни оплати та поставки партії Товару, а також посилання на дату укладення та номер цього Договору.

Згідно п. 2.1 Договору, сторони прийшли згоди, що Товар поставляється на умовах: до 30 кг - DPU (Інкотермс 2020), відділення Нової Пошти №34, м. Миколаїв, Миколаївська область; більше 30 кг - DPU (Інкотермс 2020) за адресою: Миколаївська область, м.Миколаїв, площа Заводська. 1А, якщо інше не визначено у Специфікації.

Строк поставки Товару або окремих партій Товару - до 14 робочих днів, якщо інше не узгоджено Сторонами у Специфікаціях.

У специфікації зокрема визначено строк постачання: у день надходження 30% передоплати.

У відповідності до п. 2.2 Договору, приймання Товару за якістю та кількістю проводиться Покупцем за місцезнаходженням Покупця. Покупець має право здійснювати вибіркову (часткову) перевірку якості та/або кількості Товару з поширенням результатів перевірки частини Товару на всю партію Товару.

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі Товару та підписання Сторонами видаткових накладних.

Загальна ціна Товару, що поставляється у відповідності до цього Договору (ціна Договору) складається з сумарної вартості Товару, поставленого згідно всіх Специфікацій та/або рахунках, які є невід`ємними частинами даного Договору. Ціна одиниці Товару і ціна партії Товару вказуються у відповідних Специфікаціях та/або рахунках. Ціни за цим Договором є твердими і можуть бути переглянуті тільки за взаємною згодою обох Сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2-3.3 Договору, оплата кожної партії Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті Україні з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника згідно виставленого рахунку та/або Специфікації.

Покупець здійснює 50% (п`ятдесят відсотків) передплати за замовлений Товар протягом 3-х банківських днів, оплата у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) за поставлений Товар здійснюється протягом 3-х банківських днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар, якщо інше не визначено у Специфікаціях, що є невід`ємними частинами Договору, але в будь-якому разі не раніше виконання Постачальником обов`язків, передбачених п. 6.11. даного Договору.

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що при порушенні Постачальником зобов`язання повернути отриману ним суму передплати за Договором він зобов`язується сплатити Покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру передплати за кожен день прострочення повернення суми передоплати, а в разі прострочення більш ніж на 10 (десять) днів додатково сплатити штраф в розмірі 10 відсотків суми передоплати.

У разі несвоєчасної або неповної поставки Товару Покупцеві, порушення строків виконання гарантійних зобов`язань Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленого або несвоєчасно поставленого Товару, або вартості Товару, щодо якого не виконані гарантійні зобов`язання, за кожен день прострочення. У випадку прострочення більше 15-ти (п`ятнадцяти) днів, Постачальник зобов`язується додатково до суми пені виплатити Покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості Товару, а Покупець має право розірвати даний Договір в односторонньому порядку, повідомивши про це Постачальника в письмовій формі. У випадку розірвання Покупцем даного Договору відповідно до цього пункту, Постачальник зобов`язується повернути отриману суму передплати протягом 2-х днів з моменту отримання вищевказаного повідомлення від Покупця (п. 6.2. Договору).

Згідно п. 8.1 Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2025 року включно, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за Договором.

Відповідно до Специфікації №1 до Договору сторони визначили найменування, асортимент та ціну товару:

Кутик 200x16 С255 у кількості 6,000 т. вартістю 289 999,98 грн без ПДВ;

Кутик 125x10 С255 у кількості 10,920 т. вартістю 491 400,00 грн без ПДВ;

Кутик 100x8 С255 у кількості 1,210 т. вартістю 38 104,92 грн без ПДВ;

Труба 32x4 С255 у кількості 0,030 т. вартістю 1 359,75 грн без ПДВ;

Труба 120x120x6 С255 у кількості 86,000 т. вартістю 2 995 666,38 грн без ПДВ;

Труба 100x100x8 С255 у кількості 0,770 т. вартістю 26 821,66 грн без ПДВ;

Лист 5x1500x6000 С255 у кількості 0,830 т. вартістю 26 283,34 грн без ПДВ.

Всього 3 869 636,03 грн без ПДВ та 4 643 563,24 грн з ПДВ.

Окрім того у специфікації зокрема визначено строк постачання: у день надходження 30% передоплати.

Відповідачем було виставлено рахунок на оплату позивачу № 65 від 16.10.2024 на суму 4 643 563,60 грн на наступний товар:

Кутик 200x16 С255 у кількості 6,000 т. вартістю 290 000,00 грн без ПДВ;

Кутик 125x10 С255 у кількості 10,920 т. вартістю 491 400,00 грн без ПДВ;

Кутик 100x8 С255 у кількості 1,210 т. вартістю 38 104,92 грн без ПДВ;

Труба 32x4 С255 у кількості 0,030 т. вартістю 1 359,75 грн без ПДВ;

Труба 120x120x6 С255 у кількості 86,000 т. вартістю 2 995 666,66 грн без ПДВ;

Труба 100x100x8 С255 у кількості 0,770 т. вартістю 26 821,67 грн без ПДВ;

Лист 5x1500x6000 С255 у кількості 0,830 т. вартістю 26 283,33 грн без ПДВ.

Всього 3 869 636,33 грн без ПДВ та 4 643 563,60 грн з ПДВ.

21.10.2024 позивач за платіжною інструкцією №839 здійснив передоплату у розмірі 301 000,00 грн у призначенні платежу вказано наступне: «Сплата за кутик, трубу, лист згідно з рахунком №65 від 16.10.2024 ПДВ (20%) 50 166,67»

Відповідач листом за вих. №1 від 29.10.2024 повідомив позивача про наступне: «Ваше підприємство здійснило часткову оплату за металопрокат по рахунку «№65 від 16.10.2024р.» у розмірі 301000 грн (Триста одна тисяча гривень 00 копійок) за трубу 120x120x6 та інші матеріали. Після оплати нашому постачальнику та відвантаженні товару даної труби нам, виявився недолік у невідповідності товщині стінки труби про що в усній формі було повідомлено інженеру вашої компанії ОСОБА_1 , та було прийняте рішення не відвантажувати даний товар у зв`язку з тим, що він не відповідає потрібній якості. Наш постачальник відмовився повертати даний товар посилаючись на толеранс стінки по ГОСТУ. На даний момент ми вирішуємо питання повернення товару та грошових коштів у досудовому порядку з нашим постачальником, та просимо дати нам можливість закрити питання з боргом іншими позиціями, які ми розписали вам у комерційній пропозиції. Якщо вас не зацікавить дані позиції, просимо дати строк на повернення коштів до кінця поточного року».

Позивач направив відповідачеві вимогу №10000/151 від 30.10.2024 відповідно до якої зокрема було зазначено: «Незважаючи на це, станом на сьогодні товар визначений Специфікацією №1 до Договору ТОВ «ГРАНДБУДПОСТАЧ» поставлений не був.

В подальшому, листом №1 від 29.10.2024 року ТОВ «ГРАНДБУДПОСТАЧ» повідомило ТОВ «ЗМК «ОКЕАН» про неможливість поставити товар через, те що його якість не відповідає умовам Договору. Враховуючи наведене, акт п.2.2,-2.4. сторонами Договору не укладався.

Пунктом 4.1.3. Договору визначено обов`язок ТОВ «ГРАНДБУДПОСТАЧ» своїми силами і за свій рахунок допоставити, доукомплектувати Товар, замінити неякісний Товар на Товар належної якості в строки, передбачені відповідним актом, або повернути передплату протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги Замовника. При цьому, обрання способу захисту прав Покупця, за цим пунктом Договору, здійснюється Покупцем.

Враховуючи той факт, запропонований перелік товарів не відповідає умовам Специфікації №1 до Договору, ТОВ «ЗМК «ОКЕАН», на виконання п.4.1.3 Договору, вимагає повернути передплату у розмірі 301000,00 грн, в т.ч. ПДВ.

В свою чергу, ТОВ «ЗМК «ОКЕАН» не заперечує щодо можливості повернення передплати у розмірі 301000,00 грн, в т.ч. ПДВ у строк до 29.11.2024, при умові, що платіж у розмірі 100 000,00 грн буде здійснено ТОВ «ГРАНДБУДПОСТАЧ» у строк до 06.11.2024 року».

Як вказує позивач 05.11.2024 року відповідачем на рахунок позивача було повернуто 10 000,00 грн згідно платіжної інструкції №21 від 05.11.2024.

Враховуючи те, що відповідач в порядку та на умовах укладеного між сторонами договору не здійснив поставку передплаченого товару, суму авансу на вимогу покупця не повернув, ТОВ «ЗМК «ОКЕАН» пред`явлено позов у цій справі про стягнення з ТОВ «ГРАНДБУДПОСТАЧ» заборгованість у розмірі 327 087,10 грн, в т.ч. 291 000,00 грн - основного боргу, 30 100 грн - штрафу, 5 987,10 - пені за Договором поставки №16-10-2024 від 16.10.2024 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормою ч. 1 ст. 656 ЦК України унормовано, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно платіжної інструкції №839 від 21.10.2024 позивачем, на виконання умов Договору, проведено попередню оплату товару в сумі 301 000,00 грн. Непоставка передплаченого товару стала підставою для пред`явлення позову про стягнення авансу.

В свою чергу, відповідач у своєму відзиві на позов заперечуючи проти його задоволення, наполягав на здійснені ним поставки товару згідно видаткової накладної №13 від 14.11.2024. Зазначений документ був наданий до суду в копії, що засвідчена директором товариства відповідача.

У відповіді на відзив позивач стверджував, що надання вказаної накладної для позивача стало несподіванкою через те, що він ніколи не отримував товар визначений у видатковій накладній №13 від 14.11.2024 року.

Також позивач звертав увагу на те, що пунктом 3.4 Договору визначено порядок здійснення документообігу первинних документів між сторонами, а саме накладання цифрових підписів в порядку передбаченому Договором. Відповідач, в порядку передбаченому 3.11. Договору не надав суду докази направлення Позивачу листа про неможливість складання Видаткової накладної в електронній формі.

За твердженнями позивача його представник ОСОБА_1 ніколи не підписував накладну та не отримував зазначений товар. Представником позивача було подано в поліцію - ЧЧ ВП Миколаївського РУ ГУНП в Миколаївській області заяву про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України. В межах кримінального провадження №0000024 від 05.02.2025 року було здійснено допит свідка - ОСОБА_1 , який у своїх показах підтвердив факт того, що ніколи видаткову накладну №13 від 14.11.2024 не отримував, не підписував, на території Відповідача не знаходився, а підпис, що міститься у матеріалах господарської справи №915/1480/24, який надано відповідачем схожий, однак не є підписом представника позивача Столяра Р.В.

Крім того позивач наголошував, що на користь факту підробки видаткової накладної №13 від 14.11.2024 свідчить відсутність в матеріалах справи товаротранспортної накладної, якою могло б бути підтверджено відвантаження (переміщення) товару з міста Києва до міста Миколаїв; відповідачем не надано акта приймання-передачі товару та сертифікатів відповідності товару; зареєстровану податкову накладну.

Отже з викладених вище доводів позивача вбачається, що ним заперечувалось наявність (існування) поданого відповідачем документу (видаткової накладної), обставини передання покупцю товару та фактично поставлено під сумнів вірність наданої копії оригіналу шляхом невизнання наявності підпису на такому документі.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи №910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи №925/2301/14).

Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність, як змістовна характеристика та допустимість, як характеристика форми, є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жодний доказ не може бути прийнятий судом.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що судам слід враховувати, що допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 86 ГПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору вірогідності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" та у справі "Руїз Матеос проти Іспанії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення у цій справі вбачається, що суд першої інстанції по суті не перевірив і не надав належної оцінки доводам позивача щодо підробки наданої відповідачем копії видаткової накладної №13 від 14.11.2024, при цьому, обмежився лише посиланням на не подання позивачем клопотання про витребування цього доказу чи призначення експертного дослідження.

Утім принцип змагальності та доведення перед судом обставин, на які посилається сторона, не досягається лише одним поданням названих вище клопотань та не звільняє суд від необхідності дослідження і оцінки зібраних у справі доказів з наведенням відповідних мотивів їх відхилення або врахування в контексті доводів учасників справи.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частина шоста статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі № 905/2307/21 (905/496/22) наведено висновок, відповідно до якого тлумачення статті 91 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що названою нормою визначено загальні вимоги щодо письмових доказів у справі та врегульовано, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Такий наслідок неподання для огляду оригіналу письмового доказу є імперативним, а отже, для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу цього письмового документа. Судам під час оцінки письмових доказів у справі належить врахувати, що у разі сумнівів в учасника справи чи суду у відповідності поданих одним із учасників справи копій (електронних копій) письмових доказів оригіналу, суд може витребувати у відповідної особи оригінали цих доказів, неподання яких зумовлює наслідком неврахування їх судом як доказів у справі.

Подібні висновки містяться у постановах від 14.04.2021 у справі №520/17947/18, від 13.07.2022 у справі № 201/7705/19.

Суд апеляційної інстанції з метою усунення допущеної судом першої інстанції неповноти дослідження та оцінки доказів в контексті аргументів учасників цієї справи ухвалою від 29.09.2025 зобов`язано відповідача надати на огляд суду оригінали видаткової накладної №13 від 14.11.2024 на суму 290 952,00 грн, а також довіреність №423 від 21.10.2024, виданої на ім`я провідного інженера Столяра Р.В.

Вказана ухвала від 29.09.2025 отримана Товариством в електронному кабінеті, про що долучено до матеріалів справи довідку про доставку електронного документа.

Однак відповідачем вимоги ухвали не виконано, повідомлень про неможливість надання зазначених доказів в оригіналі на огляд суду від сторони не надходило, відомості про відсутність у відповідача оригіналів доказів, що були долучені до відзиву на позовну заяву в копіях, завірених директором відповідача, - відсутні.

Оскільки відповідач не надав оригіналів видаткової накладної та довіреності, а позивач ставить під сумнів вірність наданої копії оригіналу шляхом не визнання наявності підпису на видатковій накладній, колегія суддів вважає, що названий документ, за наявності заперечень сторони, не може бути покладений в основу висновку про виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару на суму 290 952,00 грн. В порядку імперативного припису норми частини 6 статті 91 ГПК України цей доказ не береться до уваги.

Інших документів, які б могли бути складені на виконання спірної поставки, відповідачем до матеріалів справи не представлено. Тож у суду відсутня можливість встановлення обставин із здійснення господарської операції з поставки товару на суму 290 952,00 грн на підставі оцінки інших доказів.

Беручи до уваги те, що відповідач належними, допустимими та достовірними доказами в порядку статті 74 ГПК України не довів виконання ним обов`язку з поставки оплаченого позивачем товару за договором, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача правових підстав вимагати повернення оплаченої ним суми в розмірі 291 000,00 грн згідно частини 2 статті 693 ЦК України. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Одночасно колегією суддів було враховано, що у відповідності до умов укладеного між сторонами договору всі первинні документи, які містять відомості про господарські операції, здійснені сторонами в рамках і на виконання зобов`язань за цим договором будуть складені в електронній формі з накладенням електронного підпису (п. 3.4 Договору). Первинні документи можуть бути складені в паперовій формі за умови погодження цього іншою стороною (п. 3.10 Договору).

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги долучену до відзиву на позов копію видаткової накладної, не звернув увагу на наведені вище умови договору та не перевірив наявність згоди іншої сторони (позивача) на складання первинних документів в паперовій формі. Відсутність таких доказів само по собі ставить під сумнів надану відповідачем копію видаткової накладної в паперовій формі її оригіналу.

У цьому зв`язку колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно виснував про належність, допустимість і достовірність наданого відповідачем доказу та, як наслідок, помилково на його підставі ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову на суму 290 952,00 грн.

Крім того, здійснюючи математичне віднімання, суд помилково зазначив про те, що залишок не повернутої суми попередньої оплати з урахуванням поставленого товару складає 0,48 коп. Адже 291 000,00 грн - 290 952,00 грн = 48 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що при порушенні Постачальником зобов`язання повернути отриману ним суму передплати за Договором він зобов`язується сплатити Покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру передплати за кожен день прострочення повернення суми передоплати, а в разі прострочення більш ніж на 10 (десять) днів додатково сплатити штраф в розмірі 10 відсотків суми передоплати.

Як вже зазначалось у цій постанові, відповідач в листі за вих. №1 від 29.10.2024 повідомив позивача про неможливість поставки товару у зв`язку з тим, що він не відповідає потрібній якості та запропонував покупцю поставити інший товар згідно наданої комерційної пропозиції. Якщо пропозиція на інший товар не зацікавить позивача відповідач повідомив про готовність повернути аванс, при цьому, просив надати строк на його повернення до кінця поточного року.

У відповідь на зазначений лист позивач в листі-вимозі №10000/151 від 30.10.2024 вказував на те, що запропонований перелік товарів в комерційній пропозиції не відповідає умовам Специфікації №1 до Договору, тому вимагав здійснити повернення оплачених ним коштів авансу. При цьому покупець повідомив про можливість повернення передплати у строк до 29.11.2024, при умові, якщо платіж у розмірі 100 000,00 грн буде здійснено ТОВ «ГРАНДБУДПОСТАЧ» у строк до 06.11.2024 року. Позивачем також повідомлено, що у випадку порушення продавцем визначених у цій вимозі строків на повернення авансу, то будуть застосовані санкції згідно п. 5.6 Договору.

Згідно платіжної інструкції №21 від 05.11.2024 відповідачем на рахунок позивача було повернуто 10 000,00 грн. Інших платіжних документів на підтвердження перерахування авансу відповідачем до матеріалів справи не представлено.

Отже, враховуючи те, що відповідач допустив порушення порядку повернення передплати, зазначеного у вимозі позивача, а також з огляду на прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки оплаченого товару, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати повернення авансу із нарахованими на нього сумами неустойки згідно п. 5.6 Договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, апеляційна інстанція встановила його арифметичну вірність. Тож позовні вимоги про стягнення з відповідача 30 100,00 грн штрафу та 5 897,10 грн пені підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, помилкове застосування норм матеріального права, тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повну відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

Судові витрати пов`язані з розглядом справи слід розподілити згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2025 у справі №915/1480/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНБУТПОСТАЧ» (02157, місто Київ, б. Гашека Ярослава, будинок 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН" (54050, Миколаївська обл., місто Миколаїв, пл. Заводська, будинок 1, ) 327 087,10 грн заборгованості за договором поставки №16-10-2024 від 16.10.2024, з яких 291 000,00 грн - основного боргу, 30 100,00 грн штрафу, 5 897,10 грн пені та 3 925,04 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНБУТПОСТАЧ» (02157, місто Київ, б. Гашека Ярослава, будинок 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ "ОКЕАН" (54050, Миколаївська обл., місто Миколаїв, пл. Заводська, будинок 1, ) 5887,57 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано після виходу судді Алданової С.О. з лікарняного, - 11.12.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова