ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"08" грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 916/2902/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.,

за участю секретаря судового засідання Джабраїлової В. В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу № 916/2902/25

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

за участю представників:

від ТОВ «ЕКО ФІН»: Арсемікова І. В. (приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції);

боржник: не з`явився;

керуючий реструктуризацією боргів боржника: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; керуючим реструктуризацією боржника ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Мотальову-Кравець В. Ю. Попереднє судове засідання призначено на 17.11.2025.

06.10.2025 господарський суд в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" в електронній формі сформував оголошення про відкриття провадження у справі № 916/2902/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

07.11.2025 за вх.№3-1047/25 господарський суд одержав заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКО ФІН про грошові вимоги кредитора до боржника, в якій заявник просить суд:

- визнати кредиторські вимоги ТОВ ЕКО ФІН до Перевозної Марії Олександрівни в сумі 11 400,00 грн, 4 844,80 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу і включити їх до реєстру вимог кредиторів.

12.11.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв до розгляду заяву ТОВ ЕКО ФІН з грошовими вимогами до Перевозної Марії Олександрівни та призначив розгляд заяви в судовому засіданні на 17.11.2025.

14.11.2025 за вх.№36340/25 господарський суд одержав повідомлення арбітражного керуючого Мотальової-Кравець В. Ю., в якому керуючий реструктуризацією боргів боржника арбітражний керуючий Мотальова-Кравець В. Ю. заявлені вимоги ТОВ ЕКО ФІН визнає частково, а саме: основний борг в розмірі 11 400,00 грн, у тому числі сума заборгованості за сумою кредиту 3 000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 8 400,00 грн - друга черга задоволення; 4 844,80 грн судовий збір за подання заяви із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство позачергово, задоволення вимог кредиторів, як такі, що не забезпечені заставою.

У попередньому судовому засіданні 08.132.2025, з урахуванням підтвердження боржником та керуючим реструктуризацією визнання вимог ТОВ ЕКО ФІН, суд постановив скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу суду.

Розглянувши заяву кредитора, суд встановив таке.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Поняття грошового зобов`язання визначено у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Згідно з ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Відповідно до заяви ТОВ ЕКО ФІН про визнання грошових вимог до боржника та доданих документів, заборгованість боржника перед ТОВ ЕКО ФІН за кредитним договором № 10150154 від 30.12.2024 становить 11 400,00 грн, у тому числі сума заборгованості за сумою кредиту 3 000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 8 400,00 грн.

Вказаний розмір заборгованості підтверджується наданими кредитором доказами, а також визнається боржником відповідно до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредит - це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 в справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

У заяві від 07.11.2025 ТОВ ЕКО ФІН просить визнати його грошові вимоги до боржника в сумі 11 400,00 грн у тому числі сума заборгованості за сумою кредиту 3 000,00 грн, залишок заборгованості по відсоткам.

30.12.2024 між ТОВ ЕКО ФІН та боржником було укладено кредитний договір № 10150154, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Боржник здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої підлягала виплата грошових коштів.

Таким чином, договір підписано сторонами в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Надання кредиту боржниці в сумі 3 000 грн підтверджується квитанцією № 43555-76213-96773.

Згідно з повідомленням керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Мотальової-Кравець В. Ю. заявлені вимоги ТОВ ЕКО ФІН визнано частково, а саме: основний борг в розмірі 11 400,00 грн, у тому числі сума заборгованості за сумою кредиту 3 000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 8 400,00 грн - друга черга задоволення; 4 844,80 грн судовий збір за подання заяви із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство позачергово, задоволення вимог кредиторів, як такі, що не забезпечені заставою.

Дослідивши заяву ТОВ ЕКО ФІН з грошовими вимогами до ОСОБА_1 , господарський суд дійшов висновку, що вона є обґрунтованою та підтвердженою належними та допустимими доказами у розмірі 11 400,00 грн та 4844,80 грн судових витрат.

Приписами ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Беручи до уваги наведене, господарський суд визнає грошові вимоги ТОВ ЕКО ФІН до Перевозної Марії Олександрівни у розмірі 11 400,00 грн та 4844,80 грн судових витрат, у такій черговості: 4 844, 80 грн - позачергово (судовий збір); 11 400,00 грн - друга черга задоволення вимог кредиторів (обов`язковий платіж).

Крім того, у заяві від 07.11.2025 з грошовими вимогами до боржника ТОВ "ЕКО ФІН" просило визнати і включити до реєстру вимог кредиторів 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

20.03.2024 між ТОВ ЕКО ФІН (клієнт) та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір №20-03/2024 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 2.1 договору АО «Лігал Ассістанс» на підставі звернення клієнта, яке оформлене у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги. Розділом 4 договору визначено, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання правничої допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані АО «Лігал Ассістанс» послуги у строк до 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання АО «Лігал Ассістанс» клієнту відповідного рахунку для оплати. Акт про надання юридичної допомоги готується АО та надсилається клієнту не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ФІН" попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які воно понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом його заяви з грошовими вимогами до боржниці до господарського суду не подало, також відсутні заявка та акт на надання юридичної допомоги.

Частини перша, друга та третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України містять такі норми:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, для розподілу витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою і, зокрема детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн ТОВ "ЕКО ФІН" разом із заявою від 07.11.2025 подало до суду лише копію, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "ЕКО ФІН" та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", договору про надання правової допомоги від 20.03.2024 №20-03/2024 та прайс-лист АО "Лігал Ассістанс".

У зазначених документах відсутні положення, які б підтверджували надання правничої допомоги у зв`язку з правовідносинами, які оцінювались судом при розгляді даної справи, натомість викладені у них формулювання є такими, що можуть тлумачитися розлого. Між тим ризики з неясністю положень документів повинна нести саме та особа, яка включила/зазначила це положення, що узгоджується з принципом contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав), що має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище.

Відсутність у чинному законодавстві обов`язку адвоката зазначати єдиний унікальний номер справи у документах, що підтверджують факт надання правничої допомоги, жодним чином не спростовує необхідності викладення вказаних документів таким чином, щоб їх зміст дозволяв однозначно ідентифікувати факт надання професійної правничої допомоги саме у зв`язку з судовим розглядом тієї справи, в якій відповідні судові витрати заявлені до відшкодування за рахунок іншої сторони.

Ураховуючи вищевикладене, у тексті договору від 20.03.2024 №20-03/2024 відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатом саме в межах даної справи. Інших доказів, які б свідчили про пов`язаність договору, а відповідно й сплаченого позивачем гонорару із цією справою, суду не надано.

Суд також встановив відсутність будь-яких доказів на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою і, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі товариство не подало.

При цьому слід наголосити, що не можуть бути покладені на боржника витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представництво інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи № 916/2902/25.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду №227/2301/21 від 22.05.2024.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність ТОВ "ЕКО ФІН" належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в межах цієї справи, у зв`язку з чим заявлені ТОВ "ЕКО ФІН" витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн суд відхиляє.

З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "ЕКО ФІН" становить 11 400,00 грн, у тому числі сума заборгованості за сумою кредиту 3 000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 8 400,00 грн. Такі вимоги є обґрунтованими, боржником не оспорюються, визнані керуючим реструктуризацією боргів боржника, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів до другої черги; 4 844,80 грн до першої черги задоволення, як судові витрати.

Грошові вимоги ТОВ "ЕКО ФІН" до Перевозної Марії Олександрівни в сумі 5 000,00 витрат на професійну правничу допомогу суд відхиляє.

Керуючись ст.ст. 45, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 120, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ФІН" до Перевозної Марії Олександрівни у розмірі 11 400,00 грн та 4844,80 грн судових витрат, у такій черговості:

4 844, 80 грн - позачергово (судовий збір);

11 400,00 грн у тому числі сума заборгованості за сумою кредиту 3 000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 8 400,00 грн - друга черга задоволення вимог кредиторів (обов`язковий платіж).

Ухвала набирає законної сили 08.12.2025 та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 9, ч.ч. 2, 3 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, та ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено 09.12.2025.

Суддя Т.Г. Деркач