ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/1444/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Богатиря К.В., Діброви Г.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючої судді): Романенко Д.С.;

За участю представників сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" - не з`явився;

Від Головного управління ДПС у Миколаївській області - не з`явився;

Від Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 (повний текст рішення складено та підписано 18.07.2025)

у справі №915/1444/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта"

до відповідачів:

- Головного управління ДПС у Миколаївській області;

- Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області;

про стягнення збитків в розмірі 531 446,45 грн,

(суддя першої інстанції Ільєва Л.М., дата та місце ухвалення рішення: 24.04.2025, Господарський суд Миколаївської області, м. Миколаїв),

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" (далі Позивач/Апелянт) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області (далі Відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (далі Відповідач-2) про стягнення з Державного бюджету України збитків у розмірі 531 446,45 грн.

В обґрунтування позову, Позивач посилався на понесення ним реальних збитків через неправомірні дії Відповідача-1, які полягали у тому, що рішенням №28024 про відповідність платника податку (ТОВ «Бест-Нафта») на додану вартість критеріям ризиковості платника Позивача було включено до переліку ризикових платників податків, у зв`язку з чим Товариство зазнало негативних наслідків у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключень податкових накладних, які подавалися на реєстрацію Позивачем, що негативно вплинуло на господарську діяльність та повністю зупинило роботу підприємства. Так, з 08.12.2023 було зупинено реєстрацію 12 податкових накладних саме через визнання відповідності платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, після цього підприємство зупинило свою господарську діяльність.

Позивач звертав увагу, що означене рішення Відповідача-1 в подальшому було скасовано в судовому порядку, проте оскільки з 08.12.2023 Позивач не мав можливості вести господарську діяльність, але це не звільнило Позивача від обов`язків зі сплати податків, зборів, заробітних плат, несення витрат по оренді приміщення та ін. на період оскарження дій Відповідача-1, означене призвело до понесення збитків Позивачем у розмірі 531446,45 грн.

Позивач вважав, що відшкодування шкоди підлягає за рахунок Державного бюджету України, розпорядником якого, у спірних правовідносинах є Головне управління державної казначейської служби України у Миколаївській області, а тому визначив такий орган в якості Відповідача-2.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 у даній справі у задоволенні позовних вимог У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області відмовлено в повному обсязі.

У своєму рішенні суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та зазначив, що понесені Позивачем витрати у господарській діяльності не можуть бути кваліфіковані як збитки, адже наявність причинно-наслідкового зв`язку між заявленою Позивачем сумою у розмірі 531446,45 грн та протиправною поведінкою Відповідача-1 не доведена Позивачем, оскільки зобов`язання Позивача сплачувати орендну плату, оплачувати програмне забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами, орендувати сервер для зберігання інформації та документів та виплачувати заробітну плату за наявними у даній справи доказами не пов`язано з прийняттям Відповідачем-1 рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Не погоджуючись з таким рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати Рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимогу у повному обсязі та стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" збитки у розмірі 531446,45 грн.

У своїй апеляційній скарзі Позивач дублює правову позицію, викладену ним при зверненні з позовною заявою, зокрема, Апелянт зазначає наступне.

У своїй скарзі Апелянт зазначає, що рішенням Відповідача-1 №28024 про відповідність платника податку (ТОВ "Бест Нафта") на додану вартість критеріям ризиковості платника Позивача було включено до переліку ризикових платників податків, у зв`язку з чим Товариство зазнало негативних наслідків у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключень податкових накладних, які подавалися на реєстрацію Позивачем, що негативно вплинуло на господарську діяльність та повністю зупинило роботу підприємства. Так, з 08.12.2023 було зупинено реєстрацію 12 податкових накладних саме через визнання відповідності платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, після цього підприємство зупинило свою господарську діяльність.

Позивач звертав увагу, що означене рішення Відповідача-1 в подальшому було скасовано в судовому порядку, проте оскільки з 08.12.2023 Позивач не мав можливості вести господарську діяльність, але це не звільнило Позивача від обов`язків зі сплати податків, зборів, заробітних плат, несення витрат по оренді приміщення та ін. на період оскарження дій Відповідача-1, означене призвело до понесення збитків Позивачем у розмірі 531446,45 грн.

Крім того, як зазначає Апелянт, Відповідачем-1 була проведена фактична перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, за результатами якої було вкладено Акт (довідка) №2866/14-29-09-02-07/40442682 від 04.03.2024.

На переконання Апелянта, незаконні дії Відповідача-1 призвели до реальних збитків підприємства, оскільки жодних грошових коштів на рахунки підприємства не надходило, діяльність була повністю зупинена. При цьому при винесенні Рішення Господарським судом Миколаївської області взяті до уваги аргументи Відповідача- 1 про надходження кошті на рахунок Позивача в розмірі 8660569,52 грн, при цьому не надана оцінка тому, що ці надходження були погашенням боргів за раніше поставлений товар, або передплата по вже укладеним Договорам до 08.12.2023 тобто до дати визнання відповідності ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправомірно інтерпретовано факт надходження грошових коштів на рахунок підприємства, як доказ ведення господарської діяльності. При цьому суд не дослідив, як вказано раніше, що вказані платежі є виключно розрахунками за договорами укладеними до моменту включення Позивача до переліку ризикових платників податків.

У своїй скарзі Апелянт зазначає, що всі витрати, понесені Позивачем в період протиправного обмеження діяльності (зарплата, оренда, ПЗ, серверне зберігання, тощо), є вимушеними, не пов`язані з прибутковою діяльністю та не дали господарського результату. Такі витрати відповідають поняттю «реальні збитки», яке закріплене у ст. 22 Цивільному кодексу України: витрати, яких особа зазнала або змушена зазнати для відновлення свого порушеного права.

Апелянт вважає, що елементи складу цивільного правопорушення для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, повністю доведені доданими документами, а саме: дія відповідного органу, внаслідок якої було завдано шкоди - незаконне Рішення Відповідача-1 про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податків; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Позивач вважає доведеним документально, що внаслідок саме прийняття рішення Відповідачем-1 про відповідність ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості платника податку та в подальшому з цієї причини протиправного зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН він був позбавлений можливості вести господарську діяльність.

Також, Апелянт вважає безпідставним посилання суду на недотримання Позивачем норм Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в ЄРПН, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 затверджено (далі - Порядок №520)

На думку Апелянта, оскаржуване рішення винесено з порушенням матеріального права, ґрунтується на формальній оцінці доказів, судом взяті до уваги доводи Відповідача-1, які є такими що протирічать закону.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 у справі №915/1444/24 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали справи №915/1444/24.

18.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1444/24.

За змістом абз. 2 ч. 10 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою з числа резервних суддів.

Враховуючи положення підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді, у зв`язку з тим, що суддя учасник колегії Богацька Н.С. перебуває у відпустці з 16.08.2025 по 26.08.2025 розпорядженням керівника апарату суду №266 від 19.08.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/1444/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19.08.2025 визначено новий склад колегії суддів: головуюча суддя Принцевська Н.М., судді: Богатир К.І., Діброва Г.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 прийнято справу №915/1444/24 до свого провадження колегією суддів у новому складі: головуюча суддя Принцевська Н.М., судді Богатир К.В., Діброва Г.І.; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 у справі №915/1444/24; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; призначено розгляд справи на 10.11.2025 об 11-00 год.

01.09.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

На переконання Відповідача-1 доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції, а ухвалене рішення суду першої інстанції відповідає принципам законності та обґрунтованості. Отже, наявні підстави для залишення апеляційної скарги Позивача без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Так, Відповідач-1 стверджує, що Позивачем тільки за період з 21.11.2023 по 03.01.2024 отримано кошти на загальну суму 8 660 569,52 грн, з них 2 605 680,00 грн були передплатою, на що вказують платіжні інструкції, які надавалися до суду Відповідачем-1 разом з відзивом на позовну заяву. Зазначена сума вбачається лише з тих податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено та які в подальшому оскаржувалися в адміністративному судочинстві.

А отже, Позивач отримав вищезазначену суму протягом періоду, як до внесення підприємства до переліку ризикових платників податків, так і під час перебування в такому переліку, що безпосередньо вказує на можливість ведення господарської діяльності та бажання забезпечення виконання умов всіх договорів, в повному обсязі.

Крім того, як зазначає Відповідач-1 Позивачем не обґрунтовано, яким саме чином прийняття ГУ ДПС в Миколаївській області рішення від 05.03.2024 №6079 про відповідність ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості платника податку обумовило сплату Позивачем витрат, які по суті є витратами на забезпечення звичайної діяльності підприємства. Зокрема, Позивачем не доведено причинного зв`язку між діями податкового органу та оплатою оренди приміщення і оренди сервера, оплатою програмного забезпечення і канцтоварів, виплатою заробітної плати працівникам. Таким чином, ведення Позивачем звичайної господарської діяльності не обумовлено протиправним рішенням ГУ ДПС в Миколаївській області, а відтак таке рішення не могло спричинити саме оплату Позивачем оренди приміщення і сервера, оплату програмного забезпечення і канцтоварів, виплату заробітної плати працівникам.

Отже, понесені Позивачем витрати у господарській діяльності не можуть бути кваліфіковані як збитки, адже наявність причинно-наслідкового зв`язку між заявленою Позивачем сумою у розмірі 531 446,45 грн та протиправною поведінкою Відповідача-1 не доведена Апелянтом, оскільки зобов`язання Позивача сплачувати орендну плату, оплачувати програмне забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами, орендувати сервер для зберігання інформації та документів та виплачувати заробітну плату за наявними у даній справи доказами не пов`язано з прийняттям Відповідачем-1 рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Відповідач-1 також звертає увагу, що у даній справі встановлено, що рішеннями Комісії №28024 від 08.12.2023 було вирішено, що ТОВ "Бест Нафта" відповідає критеріям ризиковості платника податків, зазначене рішення Комісії зумовлює зупинення реєстрації податкових накладних у силу приписів абзацу першого пункту 6 Порядку №1165.

Відтак, підставою для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН стало перебування підприємства в переліку ризикових платників податку. Контролюючим органом у процесі поточної діяльності було виявлено накопичення залишків за відсутності місць зберігання.

При цьому, Відповідач-1 у своєму відзиві зауважує, що реєстрація податкової накладної могла бути проведена і без скасування рішення про відповідність ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості, оскільки Позивач міг скористатись передбаченою Порядком № 520 процедурою для проведення реєстрації податкових накладних і за наявності рішень податкового органу щодо відповідності ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості.

З огляду на зазначене, Позивач мав можливість продовжувати вести господарську діяльність, проте не здійснив всіх можливих та передбачених законом дій для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а тому саме ТОВ "Бест Нафта" є відповідальною особою у зупинені господарській діяльності за наслідками невчинення таких дій.

Як зазначає Відповідач-1, протягом всього судового розгляду справи Позивач стверджує, що прийняття контролюючим органом рішення про відповідність ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості стало підставою для зупинення господарської діяльності, проте ні рішення, ні нормативно-правові акти, які супроводжують функціонування Єдиного реєстру податкових накладних, не передбачають ні можливості, ні обов`язку вчиняти будь-які дії щодо організації роботи підприємства. Внаслідок чого, залишається неможливим з`ясувати підстави, після виникнення яких підприємство має зупинити свою діяльність, та після припинення яких підприємство відновлює свою роботу. При цьому жодних інших заперечень до оскаржуваного рішення Апелянт не наводить.

З огляду на зазначене, Відповідач-1 просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Бест Нафта" без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

27.10.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

03.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Миколаївській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

10.11.2025 судове засідання у даній справі не відбулось через оголошення повітряної тривоги на території міста Одеса, про що помічником судді складно відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкладено розгляд справи до 27.11.2025 року о 15-00 год.

24.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 повідомлено учасників справи, що розгляд справи №915/1444/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 відбудеться 04.12.2025 о 16-00 год.

02.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

04.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшло клопотання у якому останній не заперечував про розгляд справи без участі представників учасників справи.

У судове засідання, яке було призначено на 04.12.2025 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" представники учасників справи не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників Сторін, за наявними у справі матеріалами.

Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалось, відзив на апеляційну скаргу не надало, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу та відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2023 контролюючим органом в особі Комісії ГУ ДПС у Миколаївській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних було прийнято рішення №28024 у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника, а саме у зв`язку з виявленням обставин та/або отриманням інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності, відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку п.8 Критеріїв ризиковості платника податків. У вказаному рішенні податковим органом зазначено, що підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості є: 11- накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності; 12 - постачання товарів (послуг) і платнику(ам) податку, щодо якого(их) прийняте рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку. Інформація, за якою встановлена відповідність платника податку критеріям ризиковості, взята контролюючим органом за період з 13.06.2023 року по 03.07.2023 року.

В подальшому, 26.02.2024 ТОВ "Бест Нафта" було подано до податкового органу в електронному вигляді повідомлення №1 про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку разом із зазначеною кількістю відсканованих первинних документів. На підставі поданих документів Позивач просив виключити ТОВ "Бест Нафта" з переліку ризикових підприємств у зв`язку з невідповідністю критеріям ризиковості платника податку. Згідно з квитанцією №2 повідомлення було прийнято 26.02.2024.

05.03.2024 контролюючим органом в особі Комісії ГУ ДПС в Миколаївській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних було прийнято рішення №6079 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника п.8 Критеріїв ризиковості платника податків, а саме з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копії відповідних документів від 26.02.2024 року №1. У вказаному рішенні податковим органом зазначено, що підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості є: накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності; постачання товарів (послуг) і платнику(ам) податку, щодо якого(их) прийняте рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку. Інформація, за якою встановлена відповідність платника податку критеріям ризиковості, взята контролюючим органом за період з 13.06.2023 року по 03.07.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №6079 від 05.03.2024, Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з відповідним позовом про визнання протиправним та скасування рішення комісії Відповідача-1 про відповідність ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості платника податку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №400/3086/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024, позов ТОВ "Бест Нафта" до Головного управління ДПС у Миколаївській області було задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 6079 від 05.03.2024 про відповідність ТОВ "Бест-Нафта" критеріям ризиковості платника податку, зобов`язано ГУ ДПС у Миколаївській області виключити ТОВ "Бест Нафта" з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Як зазначалось раніше, Позивач, стверджуючи про протиправність прийнятого Відповідачем-1 рішення, яке було скасовано адміністративним судом, вказував, що такі незаконні дії Відповідача-1 призвели до реальних збитків підприємства, оскільки жодних грошових коштів на рахунки підприємства не надходило, а діяльність підприємства була повністю зупинена. Зокрема, Позивач стверджував, що з 08.12.2023 не мав можливості вести господарську діяльність, при цьому це не звільнило Позивача від обов`язків зі сплати податків, зборів, заробітних плат, несення витрат по оренді приміщення та інших витрат на період оскарження дії Головного управління ДПС у Миколаївській області. Так, за ствердженням позивача, за період з 08.12.2023 по 28.10.2024 р. підприємством були понесені збитки у розмірі 531446,45 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 у даній справі у задоволенні позовних вимог У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області відмовлено в повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Необхідною умовою розгляду таких справ є застосування категорій стандартів доказування та принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

Із аналізу вищенаведених норм матеріального права вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі (в тому числі, і посадовою особою Товариству), а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду).

Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Склад цивільного правопорушення, за наявності якого стягуються збитки, досліджується і встановлюється судом не на момент його виявлення чи стягнення за рішенням суду коштів з підприємства, установи, організації за невиконання зобов`язань, зумовленого поведінкою його посадової особи, а на момент вчинення цього правопорушення.

Як вже вказувалося апеляційним господарським судом, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. Відповідні правові позиції вказані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 в справі № 904/1448/20. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено Законом.

Колегія суду також враховує, що за правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №910/20261/16 від 26.11.2019 за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно з частиною 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У частині 1 статті 614 Цивільного кодексу України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №922/3174/21.

Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас Відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини. На Позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками.

Як встановлено колегією суддів раніше та не заперечується сторонами, факт протиправності дій ГУ ДПС в Миколаївській області при прийнятті рішення від 05.03.2024 №6079 у відношенні ТОВ "Бест Нафта" про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку встановлено рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №400/3086/24, яке набрало законної чинності 24.10.2024.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної здійснюється державою у порядку, визначеному законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16.

При цьому у відповідності зі ст. 326 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, яка завдана органами державної влади, несе держава за рахунок грошових коштів, які їй належать на праві власності.

Згідно зі ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Водночас, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: 1) неправомірні дії цього органу; 2) наявність шкоди; 3) причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що збитки повинні бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.

Стосовно висновку про неправомірність рішень, дій або бездіяльності контролюючого органу як умови деліктної відповідальності Велика Палата Верховного Суду, звертаючись mutatis mutandis до власних висновків, викладених у підпункті 9.9 постанови від 16.11.2022 у справі №910/6355/20, відзначає, що ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) контролюючого органу (його посадових (службових) осіб) не є необхідним для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, а господарський суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

Як вже було зазначено, однією з умов притягнення до відповідальності за статтями 1173, 1174 Цивільного кодексу України є наявність шкоди. Лише за фактом завдання шкоди виникають підстави покласти цивільну відповідальність на державу, Автономну Республіку Крим чи орган місцевого самоврядування.

Як стверджував Позивач із посиланням на неможливість ведення господарської діяльності, заявлені до стягнення в якості збитків понесені ним витрати за період з 08.12.2023 по 28.10.2024 в сумі 531446,45 грн, а саме:

1) на оренду приміщення - 129761,06 грн;

2) на оплату програмного забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами М.Е.Doc та 1С (BAF) - 8896,00 грн;

3) на оренду сервера для зберігання інформації та документів (надання в строкове платне користування віртуальної інфраструктури) - 53547,47 грн;

4) на канцтовари, використані для забезпечення управління та обслуговування діяльності підприємства - 3913,33 грн;

5) на нараховану та виплачену заробітну плата і оплату відпусток з урахуванням податків та зборів (ЄСВ, військовий збір та ПДФО) - 335328,59 грн.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки Апелянтом не обґрунтовано, яким саме чином прийняття ГУ ДПС в Миколаївській області рішення від 05.03.2024 №6079 у відношенні ТОВ "Бест Нафта" про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку обумовило сплату позивачем вищевказаних витрат, які по суті є витратами на забезпечення звичайної діяльності підприємства. Зокрема, Позивачем не доведено причинного зв`язку між діями податкового органу та оплатою оренди приміщення і оренди сервера, оплатою програмного забезпечення і канцтоварів, виплатою заробітної плати працівникам.

У даному випадку, колегія суддів погоджується з вірними висновками суду першої інстанції, що ведення Позивачем звичайної господарської діяльності не обумовлено протиправним рішенням ГУ ДПС в Миколаївській області, а відтак таке рішення не могло спричинити саме оплату Позивачем оренди приміщення і сервера, оплату програмного забезпечення і канцтоварів, виплату заробітної плати працівникам.

З огляду на зазначене, судова колегія зазначає, що витрати на оренду приміщення, програмного забезпечення для подання звітності до контролюючих органів, сервера для зберігання інформації та документів, канцтовари та виплата заробітної плати є такими, що не спричинені прийняттям контролюючим органом рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості, тобто наявність або відсутність такого рішення ніяк не впливає на розмір або існування таких витрат у суб`єкта господарювання. Такого роду витрати характерні для будь-якого суб`єкта господарювання для забезпечення його функціонування незалежно від його відповідності/невідповідності критеріям ризиковості. Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що понесені Позивачем витрати у спірній сумі взагалі не мають причинно-наслідкового зв`язку з прийнятим контролюючим органом рішенням.

При цьому, протиправна поведінка - це протиправне, шкідливе діяння фізичної або юридичної особи, що тягне застосування правовідновлюючих заходів.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправна поведінка найчастіше виражається в активних діях, які спричинили збитки в майновій сфері особи чи немайнових відносинах.

Водночас, поведінка заподіювача шкоди може полягати не тільки в його активних діях, а й у бездіяльності. Бездіяльність визнається протиправною, якщо особа, яка зобов`язана вчинити певні дії, свідомо їх не виконує.

Бездіяльність - це пасивна поведінка особи, яка проявилася в невиконанні нею дій, які вона повинна та могла в даній ситуації здійснити.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наслідки об`єктивно походять від певної дії чи бездіяльності).

Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що у зв`язку з незаконними діями Відповідача щодо прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, Позивач повинен був нести додаткові витрати для забезпечення власної діяльності, а також те, що заявлена сума витрат пов`язана саме з неправомірними діями Відповідача та прийняттям ним рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Колегія суддів відхиляє доводи Апелянта стосовно наявності причинно-наслідкового зв`язку між прийнятим рішенням Відповідача-1 та збитками, які поніс Позивач, оскільки понесені Позивачем витрати у господарській діяльності не можуть бути кваліфіковані як збитки, адже наявність причинно-наслідкового зв`язку між заявленою Позивачем сумою у розмірі 531446,45 грн та протиправною поведінкою Відповідача-1 не доведена Апелянтом, оскільки зобов`язання Позивача сплачувати орендну плату, оплачувати програмне забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами, орендувати сервер для зберігання інформації та документів та виплачувати заробітну плату за наявними у даній справи доказами не пов`язано з прийняттям відповідачем рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

У постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на Позивача. Покладення на державу обов`язку з відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок втрат, які a priori не були понесені такою особою (за відсутності першопричини - causa prima), не може вважатися законним.

Вказане є самостійною підставою для відмови в позові з огляду на відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доказуванню у спорах про відшкодування державою шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою чи службовою особою.

Колегія суддів відхиляє також доводи Апелянта, що Позивачем були виконані всі вимоги Порядку №520, і після зупинення реєстрації 12 податкових накладних в ЄРПН Позивачем було подано до контролюючого органу Повідомлення №1 з додатковими документами по кожній з зупинених податкових накладних, після розгляду яких Відповідачем-1 були прийняті Рішення про відмову в реєстрації ПН (однакові для всі 12 штук), в яких було вказано підстава відмови - по платнику 08.12.2023 прийнято рішення щодо відповідності платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку відповідно до п.8 Критерієв ризиковості платника, що на переконання Апелянта доводить безпосередній зв`язок між прийнятим рішенням та зупиненням господарської діяльності, оскільки Позивач міг скористатись передбаченою Порядком № 520 процедурою для проведення реєстрації податкових накладних і за наявності рішень податкового органу щодо відповідності ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості.

Так, Порядок №520 визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в ЄРПН, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (пункт 1 Порядку № 520).

Відповідно до пункту 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування (абзац перший пункту 6 Порядку № 520).

Згідно з п. 9 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку (пункт 10 Порядку № 520).

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства (пункт 11 Порядку №520).

У даній справі встановлено, що рішеннями Комісії №28024 від 08.12.2023 було вирішено, що Позивач відповідає критеріям ризиковості платника податків, зазначене рішення Комісії зумовлює зупинення реєстрації податкових накладних у силу приписів абзацу першого пункту 6 Порядку №1165. Отже, підставою для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН стало перебування підприємства в переліку ризикових платників податку. Контролюючим органом у процесі поточної діяльності було виявлено накопичення залишків за відсутності місць зберігання.

Згідно наведених вище положень Порядку №520 платник податку має час та можливість змінити обставини щодо зупинення реєстрації податкової накладної шляхом подання уточнюючої інформації та у разі її відповідності вимогам закону та, після перевірки такої інформації контролюючим органом, уникнути прийняття рішення про відмову у реєстрації.

Отже, реєстрація податкової накладної могла бути проведена і без скасування рішення про відповідність Позивача критеріям ризиковості, оскільки Позивач міг скористатись передбаченою Порядком № 520 процедурою для проведення реєстрації податкових накладних і за наявності рішень податкового органу щодо відповідності ТОВ "Бест Нафта" критеріям ризиковості.

З огляду на зазначене, Позивач мав можливість продовжувати вести господарську діяльність, проте не здійснив всіх можливих та передбачених законом дій для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а тому саме ТОВ "Бест Нафта" є відповідальною особою у зупинені господарській діяльності за наслідками невчинення таких дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Апелянтом не доведено причинного зв`язку між неправомірними діями Відповідача-1 з прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку та заявленими Позивачем до стягнення з Відповідачів збитками у розмірі 531446,45 грн, а тому висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі є цілком обґрунтованими та такими, що відповідають встановленим обставинам справи, рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовної заяви.

Доводи Скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, твердження Апелянта про порушення Господарським судом Миколаївської області норм права при ухваленні рішення від 24.04.2025 у справі №915/1444/24 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Апелянта.

Керуючись ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 у справі №915/1444/24 - без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Нафта".

Матеріали справи №915/1444/24 повернути до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.12.2025 року.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: К.В. Богатир

Г.І. Діброва