ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2025 р. Cправа №902/601/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за участю:

прокурора: Кавун О.І. (службове посвідчення №072226 від 01.03.2023),

представника відповідача (фізичної особи ОСОБА_1 ): Якименка О.О. (ордер серії АВ №1125800 від 22.07.2024),

інші учасники справи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Жмеринської окружної прокуратури в особі Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, смтКопайгород Жмеринського району Вінницької області

до фізичної особи ОСОБА_1 , м.Вінниця,

до Приватної агрофірми "Вікторія", с.Українське Жмеринського району Вінницької області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, м.Вінниця

про зобов`язання повернути земельні ділянки та скасування державної реєстрації прав

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа за позовом прокурора в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області до фізичної особи ОСОБА_1 та Приватної агрофірми "Вікторія" (враховуючи клопотання прокурора №15/3-815вих-25 від 13.06.2025) про зобов`язання відповідачів повернути позивачу земельні ділянки для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, з кадастровими номерами: :02:004:0174 площею 65,1197 га; :02:003:0262 площею 45,5540 га; :02:003:0060 площею 12,6361 га; :02:001:0276 площею 4,8930 га; :02:001:0277 площею 32,6957 га, а також скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди фізичної особи ОСОБА_1 та права суборенди Приватної агрофірми "Вікторія" на означені земельні ділянки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що на підставі наказа Головного управління Держземагентства у Вінницькій області №2-2992/15-14-СГ від 29.09.2014 фізичній особі ОСОБА_1 передано в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0274, :01:001:0763, :01:004:0220, :02:003:0059 для створення фермерського господарства.

Водночас, з метою повторного отримання в користування земельних ділянок, 23.04.2014 фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою задля відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-6770/20-15-СГ від 15.12.2015, №2-6771/20-15-СГ від 15.12.2015, №2-6772/20-15-СГ від 15.12.2015, №2-6773/20-15-СГ від 15.12.2015 та №2-6774/20-15-СГ від 15.12.2015 затверджено проекти землеустрою та передано в оренду фізичній особі ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0174, :02:003:0262, :02:003:0060, :02:001:0276, :02:001:0277.

19.06.2017 фізична особа ОСОБА_2 створила Фермерське господарство "Подільський господар", якому передала в суборенду земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0174, :02:003:0262, :02:003:0060, :02:001:0276, :02:001:0277.

За твердженням прокурора, договори оренди та суборенди земельних ділянок з кадастровими номерами :02:004:0174, :02:003:0262, :02:003:0060, :02:001:0276, :02:001:0277 є нікчемними і такі земельні ділянки підлягають поверненню в комунальну власність Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, оскільки дії фізичної особи ОСОБА_2 були спрямовані на повторне отримання земельних ділянок за спрощеною процедурою, а саме - без проведення земельних торгів (аукціону), що суперечить нормам Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито провадження у справі №902/601/24, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 23.07.2024; залучено до участі у справі №902/601/24 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

19.07.2024 до суду надійшли пояснення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області б/н від 19.07.2024 (а.с.13-18, т.2), в яких третя особа заперечила щодо позову та суду пояснила, що нормами Земельного кодексу України не передбачено кількість земельних ділянок, які можуть набуватись на безконкурентних засадах для ведення фермерського господарства, а тому накази Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

23.07.2024 суд, за клопотанням представника відповідача, постановив ухвалу про перерву до 12.09.2024, в зв`язку з чим проведення підготовчого провадження в справі продовжив на тридцять днів.

04.09.2024 до суду надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 04.09.2024 (а.с.65-69, т.2) про застосування наслідків спливу строків позовної давності в справі №902/601/24.

У свою чергу, 12.09.2024, прокурор надіслав на адресу суду заперечення №52/1-1366вих-24 від 11.09.2024 (а.с.76-80, т.2), в яких просив відмовити у задоволенні заяви фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 04.09.2024.

В зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою 12.09.2024, ухвалою суду від 16.09.2024 відкладено підготовче судове засідання до 26.09.2024.

Однак 26.09.2024 слухання справи повторно не відбулось у зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою, а також загрозою ракетних ударів по всій території України, а тому ухвалою суду від 26.09.2024 відкладено підготовче судове засідання до 17.10.2024.

Ухвалою суду від 17.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/601/24 до судового розгляду по суті на 11.11.2024.

В судовому засіданні, 11.11.2024, за клопотанням представника відповідача (фізичної особи ОСОБА_1 ) судом прийнята ухвала (занесена до протоколу судового засідання) про оголошення перерви до 05.12.2024.

За наслідками слухання справи, 05.12.2024, постановлена ухвала (занесена до протоколу судового засідання) про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 06.01.2025.

За результатами слухання, 06.01.2025, постановлена ухвала про повернення справи №902/601/24 до стадії підготовчого провадження та зупинення в ній провадження до закінчення перегляду судового рішення в подібних правовідносинах у справі №917/1476/23 в касаційному порядку.

Ухвалою суду від 10.04.2025 провадження в справі №902/601/24 поновлено; призначено підготовче судове засідання на 15.05.2025.

15.05.2025, враховуючи позицію прокурора та представника фізичної особи ОСОБА_1 , судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/601/24 до судового розгляду по суті на 13.06.2025.

13.06.2025 прокурор звернувся до суду із клопотанням №15/3-815вих-25 від 13.06.2025 (а.с.136-196, т.2), в якому просив замінити неналежного відповідача в справі - Фермерське господарство "Подільський господар" на належного відповідача - Приватну агрофірму "Вікторія". Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор зауважив, що однією з підстав позову в цій справі є обставини передачі фізичною особою ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:004:0174 площею 65,1197 га; :02:003:0262 площею 45,5540 га; :02:003:0060 площею 12,6361 га; :02:001:0276 площею 4,8930 га; :02:001:0277 площею 32,6957 га в суборенду Фермерському господарству "Подільський господар". Водночас, як зауважив прокурор, 01.10.2024 між відповідачами розірвані договори суборенди спірних земельних ділянок та 20.05.2025 між фізичною особою ОСОБА_1 та новим суборендарем - Приватною агрофірмою "Вікторія" укладені нові договори суборенди таких земельних ділянок.

З огляду на переконливість доводів прокурора про те, що на момент закриття підготовчого провадження в справі №902/601/24 він не знав і не міг знати про підстави для заміни неналежного відповідача, ухвалою суду від 13.06.2025 замінено в справі №902/601/24 первісного відповідача - Фермерське господарство "Подільський господар" на належного відповідача - Приватну агрофірму "Вікторія"; відкладено судове засідання до 04.08.2025.

За наслідками слухання справи, 04.08.2025, за клопотанням нового відповідача судом постановлено ухвалу про початок розгляду справи №902/601/24 спочатку; призначено підготовче судове засідання на 02.09.2025.

26.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 26.08.2025 (а.с.233-236, т.2), в якому Приватна агрофірма "Вікторія" проти позову заперечила та зазначила, що станом на момент прийняття наказів Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області №2-6770/20-15-СГ, №2-6771/20-15-СГ, №2-6772/20-15-СГ, №2-6773/20-15-СГ та №2-6774/20-15-СГ від 15.12.2015 чинним законодавством у сфері земельних відносин не було передбачено необхідність продажу права оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства на конкурсних засадах.

Приватна агрофірма "Вікторія" також звернула увагу на те, що належним способом захисту прав у спірних правовідносинах є саме віндикаційний позов, натомість в даній справі прокурором заявлено негаторний позов, що свідчить про неналежність обраного способу захисту.

Додатково Приватна агрофірма "Вікторія" просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності в справі №902/601/24.

01.09.2025 до суду звернувся прокурор із відповіддю на відзив №15/3-1024вих-25 від 01.09.2025 (а.с.246-251, т.2), в якому навів свої аргументи в спростування тверджень Приватної агрофірми "Вікторія" у відзиві на позовну заяву б/н від 26.08.2025.

Перш за все прокурор зазначив, що з огляду на положення статей 116, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, а також відповідних висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду, додаткове отримання фізичною особою ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства можливе лише на конкурентних засадах.

Надалі прокурор навів свої твердження в підтвердження належності обраного ним способу захисту (звернення із негаторним позовом), оскільки спірні земельні ділянки не вибували із володіння Копайгородської територіальної громади.

Оскільки 02.09.2025 слухання справи не відбулось у зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою, ухвалою суду від 08.09.2025 призначено підготовче судове засідання на 01.10.2025.

Ухвалою суду від 01.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/601/24 до судового розгляду по суті на 20.11.2025.

На визначену судом дату, 20.11.2025, з`явились прокурор та представник фізичної особи ОСОБА_1 .

Інші учасники (позивач, Приватна агрофірма "Вікторія" та третя особа) правом участі в судовому засідання не скористались; хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про направлення ухвали від 01.10.2025 на адреси електронної пошти (а.с.6, т.3) та до електронних кабінетів в підсистемі ЄСІТС названих учасників.

В судовому засіданні, 20.11.2025, прокурор позов підтримав, натомість представник фізичної особи ОСОБА_1 проти позову заперечив.

За наслідками слухання справи, 20.11.2025, судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час проголошення його вступної та резолютивної частин - 01.12.2025.

Враховуючи перебування судді Нешик О.С. 01.12.2025 у відпустці (наказ голови Господарського суду Вінницької області Тісецького С.С. №42-В від 27.11.2025) ухвалою суду від 28.11.2025 призначено проголошення вступної та резолютивної частин судового рішення в справі №902/601/24 на 02.12.2025.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 б/н від 11.09.2014 (а.с.21, т.2), в якій заявник просить затвердити розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 63,7719 га із земель запасу Копайгородської селищної ради для ведення фермерського господарства.

Наказом Головного управління Держземагентства у Вінницькій області №2-2992/15-14-СГ від 29.09.2014 (а.с.45-46, т.1) затверджено розроблений проект землеустрою та передано фізичній особі ОСОБА_1 в оренду терміном на 7 років земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства з кадастровими номерами: :02:001:0274 площею 30,0023 га, :01:001:0763 площею 5,1802 га, :01:004:0220 площею 22,1761 га, :02:003:0059 площею 6,4089 га.

07.10.2014 між Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області (в якості орендодавця) та фізичною особою ОСОБА_1 (в якості орендаря) укладено договори оренди землі №754, 755, 756, 757 (а.с.64-99, т.1), предметом яких визначено передачу в строкове платне користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :01:004:0220, :02:003:0059, :01:001:0763 та :02:001:0274 (відповідно) із земель запасу Копайгородської селищної ради (за межами населеного пункту) Барського району Вінницької області для ведення фермерського господарства.

Положеннями п.8 договорів оренди землі №754, 755, 756, 757 від 07.10.2014 визначено, що такі правочини укладено на 7 років з моменту укладення. Після закінчення строку дії договорів орендар має переважне право поновити їх на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Датою закінчення строку дії договорів оренди землі №754, 755, 756, 757 від 07.10.2014 визначено 06.10.2021.

З огляду на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки від 09.05.2024 (а.с.47-63, т.1) 01.12.2014 проведено державну реєстрацію права оренди фізичної особи ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0220, :02:003:0059, :01:001:0763 та :02:001:0274. У відповідних відомостях Державного реєстру прав визначено, що строк оренди названих земельних ділянок становить 14 років до 07.10.2028.

19.06.2017 фізичною особою ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію Фермерського господарства "Подільський господар" (а.с.196-202, т.1).

Відомостями Державного реєстру речових прав (а.с.47-63, т.1) підтверджується, що 15.03.2021 проведено державну реєстрацію права суборенди Фермерського господарства "Подільський господар" на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0220, :02:003:0059, :01:001:0763 та :02:001:0274.

Відповідно до наявної у справі заяви б/н від 22.04.2014 (а.с.20, т.2) фізична особа ОСОБА_1 просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 66,71 га, 53,8 га, 12,4 га, 42,0 га та 5,8925 га на території Каришківської та Копайгородської селищних рад.

Наказом Головного управління Держземагентства у Вінницькій області №2-645/15-14-СГ від 12.05.2014 (а.с.107-108, т.1) надано фізичній особі ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовною площею 180,8025 га на території Каришківської та Копайгородської селищних рад Барського району Вінницької області для ведення фермерського господарства.

У клопотанні б/н від 25.11.2015 (а.с.19, т.2) фізична особа ОСОБА_1 просила Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду площею 160,8085 га на території Каришківської та Копайгородської селищних рад Барського району Вінницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-6770/20-15-СГ від 15.12.2015 (а.с.113, т.1) затверджено розроблений проект землеустрою та передано в оренду фізичній особі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства строком на 15 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0060 площею 12,6361 га на території Каришківської селищної ради Барського району Вінницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-6771/20-15-СГ від 15.12.2015 (а.с.110, т.1) затверджено розроблений проект землеустрою та передано в оренду фізичній особі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства строком на 15 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0276 площею 4,8930 га на території Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-6772/20-15-СГ від 15.12.2015 (а.с.111, т.1) затверджено розроблений проект землеустрою та передано в оренду фізичній особі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства строком на 15 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0262 площею 45,5540 га на території Каришківської селищної ради Барського району Вінницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-6773/20-15-СГ від 15.12.2015 (а.с.114, т.1) затверджено розроблений проект землеустрою та передано в оренду фізичній особі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства строком на 15 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0174 площею 65,1197 га на території Каришківської селищної ради Барського району Вінницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-6774/20-15-СГ від 15.12.2015 (а.с.112, т.1) затверджено розроблений проект землеустрою та передано в оренду фізичній особі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства строком на 15 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0277 площею 32,6957 га на території Каришківської селищної ради Барського району Вінницької області.

На підставі названих наказів №2-6770/20-15-СГ, №2-6771/20-15-СГ, №2-6772/20-15-СГ, №2-6773/20-15-СГ та №2-6774/20-15-СГ від 15.12.2015 між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (в якості орендодавця) та фізичною особою ОСОБА_1 (в якості орендаря) укладено договори оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016, предметом яких визначено передачу в строкове платне користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :02:003:0060 площею 12,6361 га, :02:001:0276 площею 4,8930 га, :02:001:0277 площею 32,6957 га, :02:003:0262 площею 45,5540 га, :02:004:0174 площею 65,1197 га (відповідно) на території Каришківської та Копайгородської селищних рад Барського району Вінницької області.

Відповідно до п.8 договорів оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016, означені укладено на 15 років з моменту укладання. Після закінчення строку дії договорів орендар має переважне право поновити їх на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Датою закінчення строку дії договорів оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016 визначено 01.03.2031.

Умовами п.14 договорів оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016 визначено, що земельні ділянки передаються для ведення фермерського господарства.

21.06.2016 в Державному реєстрі речових прав проведено державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0060, :02:004:0174, :02:003:0262, :02:001:0276, :02:001:0277 до 21.06.2031 (а.с.168-185, т.2).

Згаданими відомостями Державного реєстру речових прав підтверджується, що власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0060, :02:004:0174, :02:003:0262, :02:001:0276, :02:001:0277 є Копайгородська селищна рада.

10.03.2021 між фізичною особою ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Подільський господар" укладено договори суборенди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 10.03.2021 (а.с.184-195, т.1), за умовами п.2 яких Фермерському господарству "Подільський господар" передано в суборенду земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0060, :02:004:0174, :02:003:0262, :02:001:0276, :02:001:0277 (відповідно).

Водночас 01.10.2024 між фізичною особою ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Подільський господар" укладено угоди про дострокове розірвання договорів суборенди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 10.03.2021 (а.с.142-146, т.2).

Надалі, 20.05.2025, між фізичною особою ОСОБА_1 та Приватною агрофірмою "Вікторія" укладено договори суборенди землі №114, 115, 116, 117, 118, за умовами п.2 яких передано в суборенду Приватній агрофірмі "Вікторія" земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0060, :02:001:0276, :02:001:0277, :02:003:0262, :02:004:0174 (відповідно).

Умовами п.6 договорів суборенди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 20.05.2025 визначено, що названі правочини укладено до кінця дії договорів оренди і діють з моменту їх державної реєстрації.

20.05.2025 в Державному реєстрі речових прав проведено державну реєстрацію права суборенди Приватної агрофірми "Вікторія".

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо того, чи мав прокурор право на звернення з цим позовом в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, суд враховує таке.

Відповідно до ч.3 ст.4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на правовий висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №922/3219/20: "...системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах."

Як зазначено в висновку щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18: "...прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим."

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999: "...Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах."

Звертаючись із цим позовом до суду прокурор обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту: в даному випадку ігнорування сторонами встановленого на законодавчому рівні порядку призвело до отримання земельних ділянок за спрощеною процедурою без проведення земельних торгів.

Отже, підставою позову прокурор самостійно визначив наявність факту порушення інтересів Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області як власника спірних земельних ділянок.

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач не звертався до суду з вимогами щодо зобов`язання повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0174 площею 65,1197 га; :02:003:0262 площею 45,5540 га; :02:003:0060 площею 12,6361 га; :02:001:0276 площею 4,8930 га; :02:001:0277 площею 32,6957 га та скасування державної реєстрації прав (а.с.219, т.1).

Суд виходить з того, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" №1423-IX від 28.04.2021 (переважна більшість положень якого набрала чинності 27.05.2021), Земельний кодекс України доповнено пунктом 24 у розділі X "Перехідні положення", відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель зазначених у пунктах "а"-"є".

Як було встановлено судом: відомостями Державного реєстру речових прав підтверджується, що власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0060, :02:004:0174, :02:003:0262, :02:001:0276, :02:001:0277 є Копайгородська селищна рада Жмеринського району Вінницької області.

З урахуванням змісту визначених прокурором підстав позову (обґрунтування в позовній заяві порушення інтересів держави та необхідність їх захисту), а також бездіяльністю позивача стосовно звернення до суду, суд вважає, що прокурор мав право на звернення із цим позовом в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо дійсності договорів оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016 в контексті посилань прокурора на наявність порушення процедури передачі спірних земельних ділянок, суд зазначає наступне.

Відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Земельним кодексом України №2768-III від 25.10.2001 (далі - ЗК України), Законом України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003 та іншими нормативно-правовими актами України.

Частиною 1 ст.116 ЗК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ч.1-3 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування у тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

За змістом ч.3 ст.134 ЗК України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34 (для сінокосіння і випасання худоби), 36 (для городництва) та 121 (для ведення фермерського господарства; для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); для індивідуального дачного будівництва; для будівництва індивідуальних гаражів) цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003 (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003 право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначений ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003. Нею передбачені процедура звернення, вимоги до змісту заяви для отримання у власність або в оренду земельної ділянки державної чи комунальної власності з метою ведення фермерського, строк розгляду такої заяви, умови щодо передання земельних ділянок лісового та водного фондів.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003 після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Таким чином можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №922/614/19).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003 землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

За змістом положень ст.1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003 після укладення договору користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, на конкурентних засадах через участь у торгах, а не як фізична особа - громадянин України із метою створення фермерського господарства.

З урахуванням вимог ст.7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" №973-IV від 19.06.2003, ст.116, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №525/1225/15-ц, у постановах Верховного Суду від 13.06.2023 у справі №908/1445/20, від 07.06.2023 у справі №922/3737/19, від 14.03.2023 у справі №922/1974/19, від 07.03.2023 у справі №922/3108/19.

Як встановлено судом, 07.10.2014 фізична особа ОСОБА_1 вже реалізувала своє право на безоплатне отримання земельних ділянок (поза конкурсом) для ведення фермерського господарства та отримала в оренду чотири земельні ділянки, право оренди яких було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав.

19.06.2017 фізичною особою ОСОБА_1 було зареєстровано Фермерське господарство "Подільський господар".

За таких обставин, суд відзначає, що додатково земельні ділянки могли бути отримані фізичною особою ОСОБА_1 виключно на конкурсних засадах через участь у торгах, оскільки право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Так само і фермерське господарство може отримувати додатково земельні ділянки лише на конкурентних засадах через участь у торгах.

Таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №922/614/19, від 24.04.2019 у справі №525/1225/15-ц, від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц та у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №927/83/19 та від 25.03.2020 у справі №357/2418/15-ц, 17.09.2020 у справі №917/1416/19.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 2 ст.215 ЦК України, зокрема, передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (частини перша та друга).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №910/8413/21 зазначено, що відповідно до частин першої та другої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Як відзначалось судом: 06.01.2025, постановлена ухвала про повернення справи №902/601/24 до стадії підготовчого провадження та зупинення в ній провадження до закінчення перегляду судового рішення в подібних правовідносинах у справі №917/1476/23 в касаційному порядку.

Суд враховує, що ухвалою Верховного Суду від 25.09.2024 справа №917/1476/23 передавалася на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, оскільки колегія суддів вважала за необхідне відступити, серед іншого також і від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.03.2024 у справі №922/3953/21 та постанові від 09.04.2024 у справі №629/6198/21 з питання визнання оспорюваними (а не нікчемними) договорів оренди, які укладені за пільговою процедурою (без дотримання конкурентних засад) більше одного разу.

Водночас Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 справу №917/1476/23 було повернуто для розгляду колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у пункті 55 названої ухвали звернула увагу на те, що Верховний Суд у постановах від 09.08.2023 у справі №922/1832/19, від 10.01.2024 у справі №922/1130/23 сформував підхід про нікчемність договору, згідно з ч.1, 2 ст.228 ЦК України, укладеного без дотримання конкурентних засад, тобто спрямованого на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності з посиланням на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, що свідчить про відсутність правової невизначеності в цій категорії спорів.

Так, у постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №922/1832/19 зазначено: "...якщо існує зловживання громадянином такими пільговими умовами, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування повинен не допустити надання йому земельної ділянки на пільговій (позаконкурентій) основі, однак якщо і орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування не перешкоджає такому зловживанню, то ці особи (громадянин та відповідний орган) створюють незаконні передумови для отримання громадянином земельної ділянки на пільговій (позаконкурентій) основі, а правочин, укладений за наслідками таких діянь, спрямований на отримання земельної ділянки без дотримання конкурентних засад, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, то він відповідно до частин першої та другої статті 228 ЦК України є нікчемним."

Заперечуючи проти позову, відповідач (Приватна агрофірма "Вікторія") стверджує, що орендар правомірно уклав договори оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016, оскільки чинним на той момент законодавством у сфері земельних відносин не було передбачено необхідність продажу права оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства на конкурсних засадах.

Зазначені висновки відповідача базуються на тому, що до внесення змін Законом України №1012-VIII від 18.02.2016 до ЗК України громадянин міг отримати для ведення фермерського господарства скільки завгодно земельних ділянок на неконкурентних засадах.

Проте у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №917/1476/23 надано такі висновки щодо застосування норм права: "...повторне передання в оренду для ведення фермерського господарства на позаконкурсній основі було незаконним і до набрання чинності Законом України №1012-VIII від 18.02.2016.

Тому колегія суддів враховує висновки саме Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 24.04.2019 у справі №525/1225/15-ц (провадження №14-6цс19), від 05.10.2022 у справі №922/1830/19 (провадження №12-91гс20, пункт 6.2.1), за змістом яких повторне передання в оренду для ведення фермерського господарства на позаконкурсній основі було незаконним і до набрання чинності Законом України від 18.02.2016 №1012-VIII "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів"."

Таким чином, доводи відповідача (Приватної агрофірми "Вікторія") судом відхиляються.

Враховуючи викладене, оскільки спірні договори оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016 укладено за відсутності визначеної в ч.2 ст.134 ЗК України підстави без дотримання конкурентних засад, тобто спрямовані на незаконне заволодіння земельними ділянками комунальної власності (а на момент укладання договорів - державної власності), вони порушують публічний порядок та згідно з ч.1, 2 ст.228 ЦК України є нікчемними.

З огляду на викладене, розглядаючи вимоги прокурора про зобов`язання відповідачів повернути позивачу земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:004:0174, :02:003:0262, :02:003:0060, :02:001:0276 та :02:001:0277, суд виходить з наступного.

Ухвалюючи дане рішення суд вважає за необхідне врахувати висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 11.01.2023 у справі №924/820/21 про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.391 ЦК України, ч.2 ст.152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч.2 ст.152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Оскільки договори оренди землі №114, 115, 116, 117, 118 від 02.03.2016 є нікчемними, то вони не породжують правових наслідків, крім пов`язаних з їх нікчемністю, тому фізична особа ОСОБА_1 та Приватна агрофірма "Вікторія" використовували спірні земельні ділянки незаконно, без установлених законом підстав.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц: якщо земельні ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав, то це зайняття треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння; у цьому випадку ефективним способом захисту права є усунення перешкод у користуванні майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц визначила, що залежно від фактичних обставин справи, вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку суд може кваліфікувати як негаторний позов.

Беручи до уваги викладене, а також зважаючи на підстави та зміст позову, у наведеному випадку спосіб захисту порушеного права, який відповідає вимогам закону і є одночасно ефективним, передбачає звернення з негаторним позовом.

З огляду на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №917/1476/23: "...відсутність у орендаря та в свою чергу у суборендаря правових підстав для користування земельною ділянкою (користування землею на підставі нікчемного договору) свідчить про те, що останні використовують її незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном."

Тому позов прокурора про повернення земельних ділянок у даному випадку є таким, що спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто негаторним.

За вказаних обставин вимоги прокурора про зобов`язання відповідачів повернути позивачу земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:004:0174, :02:003:0262, :02:003:0060, :02:001:0276 та :02:001:0277 є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Посилання відповідача (Приватної агрофірми "Вікторія") про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.391 ЦК України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" №4292-IX від 12.03.2025) суд відхиляє з наступних підстав.

Так, за змістом ч.2 ст.391 ЦК України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" №4292-IX від 12.03.2025): якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Водночас за встановлених судом обставин у даній справі відчуження спірних земельних ділянок не відбулось, що у свою чергу включає необхідність застосування норм ч.2 ст.391 ЦК України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" №4292-IX від 12.03.2025).

Вирішуючи вимоги прокурора про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди та права суборенди відповідачів, суд зазначає наступне.

За правилами ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Пунктом 2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 встановлено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на момент ухвалення цього рішення за відповідачами в Державному реєстрі речових прав зареєстровані права оренди та суборенди спірними земельними ділянками.

Як відзначено в постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №734/1560/20: "...при задоволенні негаторного позову прокурора, вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку відповідає ефективному способу захисту порушених прав держави."

За правилами ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Враховуючи, що судом ухвалено рішення про повернення позивачу спірних земельних ділянок, вимога прокурора про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди та права суборенди відповідачів також підлягає задоволенню.

Розглядаючи заяви відповідачів щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності у справі №902/601/24, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Як було відзначено судом: позов прокурора про повернення земельних ділянок у даному випадку є таким, що спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто негаторним.

Водночас за висновками щодо застосування норм права Верховного Суду, викладених у постанові від 06.03.2018 у справі №607/15489/15-ц, позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому цей позов може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

За вказаних обставин заяви відповідачів щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності у справі №902/601/24 задоволенню не підлягають (такі ж висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №734/1560/20 в аналогічних правовідносинах (за позовом прокурора зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 30280,00 грн покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Керівника Жмеринської окружної прокуратури в справі №902/601/24 задовольнити.

2. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та суборенди Приватної агрофірми "Вікторія" (с.Українське, Барський р-н, Вінницька обл., 23053, ідентифікаційний код: 30870291) з одночасним припиненням прав на земельні ділянки для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області з кадастровими номерами: :02:004:0174 площею 65,1197 га; :02:003:0262 площею 45,5540 га; :02:003:0060 площею 12,6361 га; :02:001:0276 площею 4,8930 га; :02:001:0277 площею 32,6957 га.

3. Зобов`язати фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Приватну агрофірму "Вікторія" (с.Українське, Барський р-н, Вінницька обл., 23053, ідентифікаційний код: 30870291) повернути Копайгородській територіальній громаді в особі Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області (вул.Центральна, буд.28, селище Копайгород Жмеринський р-н, Вінницька обл., 23053, ідентифікаційний код: 04326112) земельні ділянки для ведення фермерського господарства розташовані на території Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області з кадастровими номерами: :02:004:0174 площею 65,1197 га; :02:003:0262 площею 45,5540 га; :02:003:0060 площею 12,6361 га; :02:001:0276 площею 4,8930 га; :02:001:0277 площею 32,6957 га.

4. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул.Монастирська, буд.33, м.Вінниця, Вінницька обл., 21050, ідентифікаційний код: 02909909) 15140,00 грн витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з Приватної агрофірми "Вікторія" (с.Українське, Барський р-н, Вінницька обл., 23053, ідентифікаційний код: 30870291) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул.Монастирська, буд.33, м.Вінниця, Вінницька обл., 21050, ідентифікаційний код: 02909909) 15140,00 грн витрат зі сплати судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

7. Повне рішення направити учасникам справи.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів із дня його проголошення. Враховуючи, що в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

9. Повне рішення складено 11 грудня 2025 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - Жмеринській окружній прокуратурі - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС (Вінницькій обласній прокуратурі) та на адресу електронної пошти ();

4, 5 - Копайгородській селищній раді - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ();

6, 7 - представнику ОСОБА_1 адвокату Якименку О.О. - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

8 - Приватній агрофірмі "Вікторія" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС;

9, 10 - Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ()