ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2025 р. Cправа №902/1221/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Тайм Груп", м.Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Респект-Тор", м.Вінниця

про стягнення 250000,00 грн здійсненої попередньої оплати за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Тайм Груп" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Респект-Тор" здійсненої позивачем на виконання договору поставки нафтопродуктів №14/05-2025 від 14.05.2025 попередньої оплати в розмірі 250000,00 грн в зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо поставки товара за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі №902/1221/25, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14.10.2025.

14.10.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи №902/1221/25 по суті на 02.12.2025.

На визначену судом дату, 02.12.2025, сторони не з`явились, водночас у клопотанні б/н від 01.12.2025 (вх. канц. суду №01-34/12911/25 від 01.12.2025) позивач просив розгляд справи №902/1221/25 здійснювати без розгляду його представника.

Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про відправлення ухвали від 14.10.2025 на адресу місцезнаходження, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.31) та до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС відповідача.

Втім, поштове повідомлення (лист з ухвалою суду від 14.10.2025) 10.11.2025 повернулось на адресу суду з підстав "за закінченням терміну зберігання", про що свідчить довідка оператора поштового зв`язку від 06.11.2025 (а.с.33).

Слід зазначити, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 в справі №910/15442/17).

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до положень ч.2 ст.178 ГПК України, судом вирішено спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

14.05.2025 між позивачем (далі - Покупець) та відповідачем (далі - Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів №14/05-2025 від 14.05.2025 (а.с.8-10), за умовами п.1.1 якого Постачальник зобов`язується постачати Покупцю партіями нафтопродукти в асортименті (дизельне паливо, в подальшому іменовані товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного Договору.

Асортимент та кількість товару (об`єм товарної партії) погоджуються сторонами у видаткових накладних на товар. Товар згідно даного Договору постачається Постачальником Покупцю партіями. Під партією товару розуміється кількість та асортимент товару, визначений в окремій видатковій накладній на товар (п.1.2, 1.3 Договору).

Ціна за одиницю виміру кількості товару встановлюється за погодженням Сторін у видаткових накладних на товар. Ціна включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України. Загальна сума Договору становить суму вартості товару, поставленого протягом терміну дії даного Договору (п.2.1, 2.2 Договору).

Після погодження Сторонами асортименту, кількості та ціни товару (товарної партії) Постачальник надає за видатковою накладною Покупцю картку(и) на пальне встановленої форми відповідного номіналу (далі по тексту - картка(и) на пальне або картка(и)). Картка на пальне виготовляється на паперовому носії; глянцевому паперовому носії, заламінованого плівкою; пластиковому носії. Містить вказівку на вид (марку) товару та номінал. На картку нанесено штрих-код, голографічне зображення та інші ступені захисту.

Передача Покупцю карток на пальне здійснюється по місцезнаходженню офісу Постачальника уповноваженій особі Покупця. Факт передачі карток на пальне від Постачальника Покупцю підтверджується підписанням Сторонами видаткової накладної на товар. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на товар (п.3.1 Договору).

Покупець зобов`язаний фактично отримати товар в межах терміну (строку) дії карток на пальне. Термін (строк) дії карток на пальне вказується у видатковій накладній і погоджується Сторонами шляхом підписання видаткової накладної на товар. У випадку якщо термін дії карток на пальне не вказаний у видатковій накладній, то термін дії карток на пальне становить 1 календарний рік від дати видаткової накладної (п.3.4 Договору).

Згідно з п.4.2 Договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем на умовах 100% попередньої оплати, протягом робочого (банківського) дня з моменту виставлення Постачальником рахунку на оплату товару Покупцю, якщо інший термін оплати не встановлений в рахунку на оплату Постачальника. У випадку неоплати/прострочки оплати Покупцем товару в строки, визначені в рахунку на оплату та/або Договором, Постачальник має право в односторонньому порядку переглянути та змінити ціну на товар, вказану в рахунку.

Оплата Покупцем товару згідно рахунку на оплату, наданого Постачальником, свідчить про погодження Сторонами істотних умов Договору в частині поставки партії товару в кількості, асортименті та по ціні, визначеній в рахунку на оплату, наданого Постачальником.

Покупець зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для забезпечення прийняття оплаченого у формі 100% попередньої оплати товару в кількості, асортименті та по ціні, визначеній в рахунку на оплату, наданого Постачальником, а саме: Покупець зобов`язаний прийняти від Постачальника за видатковою накладною картку(и) на пальне, згідно кількості асортименту та вартості, визначених в рахунку на оплату Постачальника, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту оплати Покупцем рахунку на оплату, виставленого Постачальником. У випадку порушення Покупцем строків приймання карток на пальне та підписання Сторонами видаткової накладної на товар з вини та/або бездіяльності Покупця, Постачальник має право в односторонньому порядку переглянути та змінити ціну на товар, вказану в рахунку.

Моментом виконання зобов`язань Покупця по оплаті товару вважається момент поступлення грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Даний Договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 1 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору (п.10.9 Договору).

З огляду на долучені до матеріалів справи платіжні інструкції №342 від 09.07.2025 та №264 від 01.07.2025 (а.с.12) позивачем на виконання умов п.4.2 Договору сплачено на користь відповідача 250000,00 грн.

Натомість в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження поставки позивачу скретч-карток на пальне, як це визначено умовами п.4.2 Договору.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як встановлено судом: укладений між сторонами Договір, за своєю правовою природою, є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Відповідно до ст.633 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору позивачем сплачено 250000,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з абз.2 п.3 якої торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів.

Згідно із п.9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету України №1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України №281/171/578/155 від 20.05.2008, визначено, що талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

З огляду на вказані приписи та зміст укладеного Договору суд відзначає, що товаром, який підлягав передачі відповідачем позивачу, є саме дизельне паливо, тоді-як скретч-картки є довірчими документами, на підставі яких здійснюється видача відповідного товару.

Отже за умовами укладеного між сторонами Договору позивач зобов`язується здійснити попередню оплату товару (дизельного палива), а відповідач - здійснити його поставку.

Таким чином, визначаючись, чи мали місце обставини непоставки позивачу товара за Договором, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22, за якими: "... За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості...".

Так, за умовами п.4.2 Договору: "...Покупець зобов`язаний прийняти від Постачальника за видатковою накладною картку(и) на пальне, згідно кількості асортименту та вартості, визначених в рахунку на оплату Постачальника, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту оплати Покупцем рахунку на оплату, виставленого Постачальником..."

За вказаних обставин, враховуючи внесену позивачем попередню оплату, відповідач прострочив свої зобов`язання з передачі скретч-карток на дизельне пальне з 24.07.2025.

За наведених обставин суд доходить висновку, що обставина непередачі розрахункового документа, який дає право на отримання товара, та обставина непоставки товара за Договором є доведеною, оскільки відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Тайм Груп" названих скретч-карток унеможливлює отримання товара (дизельного пального) за Договором.

Водночас, зміст Договору не містить умов, які регулюють відносини сторін у випадку непоставки товара щодо повернення суми попередньої оплати.

За правилами ч.2 ст.693 ЦК України: якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 в справі №918/631/19: у відповідача (постачальника, продавця) виникає зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч.2 ст.693 та ч.1 ст.530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Суд відзначає, що за умовами п.3.4 Договору Покупець зобов`язаний фактично отримати товар в межах терміну (строку) дії карток на пальне. Термін (строк) дії карток на пальне вказується у видатковій накладній і погоджується Сторонами шляхом підписання видаткової накладної на товар. У випадку якщо термін дії карток на пальне не вказаний у видатковій накладній, то термін дії карток на пальне становить 1 календарний рік від дати видаткової накладної.

Враховуючи вказані умови п.3.4 Договору, суд зазначає, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки скретч-карток, унеможливлює встановити строк поставки товара за Договором (строк дії скретч-карток).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.3 ст.612 ЦК України).

Отже, враховуючи сукупно встановлені в справі обставини (непередачу скретч-карток на товар у встановлений строк - до 23.07.2025, що унеможливлює отримання товара), суд доходить висновку, що у цих правовідносинах має місце відмова кредитора від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення боржника втратило для кредитора інтерес (зобов`язання щодо поставки товара припинено).

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач набув права звернення з вимогою про повернення здійсненої ним попередньої оплати з 24.07.2025, а тому позовна вимога про стягнення 25000,00 грн попередньої оплати за Договором є правомірною.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат.

При звернені із цим позовом до суду в електронній формі позивач сплатив 3750,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №796 від 27.08.2025 (а.с.13).

Водночас, відповідно до положень частини 3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За вказаних обставин судовий збір за подання цього позову до суду підлягав сплаті в розмірі 3000,00 грн.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За відсутності відповідного клопотання позивача судом не вирішується питання про повернення внесеного судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (в сумі 750,00 грн).

Таким чином, за правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається 3000,00 грн судового збору.

В позовній заяві б/н від 02.09.2025 (а.с.1-3) позивач заявив про стягнення з відповідача 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, розглядаючи які суд зазначає таке.

Згідно із ч.1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абзаци 1 та 2 ч.8 ст.129 ГПК України).

Судом встановлено, що 15.08.2025 між позивачем (далі - Клієнт) та Адвокатським бюро "Едуарда Каленяка" (далі - Адвокатське бюро) укладено договір про надання правової допомоги (а.с.14-15), за умовами п.1.1 якої Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу у справі щодо стягнення попередньої оплати з ТОВ "Респект-Тор" за договором поставки №14/05-2025 від 14.05.2025 року.

Правова допомога надається в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, з питань представництва інтересів Клієнта перед фізичними особами, перед юридичними особами публічного та приватного права, органами державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронними органами та органами державної виконавчої служби, а також у всіх судах України.

За умовами п.1.2 договору про надання правової допомоги від 15.08.2025 Адвокатське бюро може залучати до виконання цього договору інших адвокатів на договірних засадах та їх помічників, що мають відповідне посвідчення та відомості про яких містяться у Єдиному реєстрі адвокатів України, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед Клієнтом за порушення умов цього договору.

Відповідно до п.5.1 договору про надання правової допомоги від 15.08.2025 за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському бюро гонорар в сумі 15000,00 грн.

Строк дії договору до 31.12.2025. Якщо за місяць до закінчення договору жодна із сторін не попередить іншу сторону про його закінчення він вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, така пролонгація можлива необмежену кількість раз (п.8.2 договору про надання правової допомоги від 15.08.2025).

В матеріалах справи міститься рахунок Адвокатського бюро на суму 15000,00 грн (а.с.16) за надані послуги за договором про надання правової допомоги від 15.08.2025.

Суд зазначає, що в постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №923/560/17 викладені висновки стосовно застосування ст.126 ГПК України, згідно яких: витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, на підставі долучених до матеріалів справи доказів суд встановив, що розмір судових витрат, які позивачем має бути сплачено у зв`язку з розглядом цієї справи становить 15000,00 грн.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 ст.129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, розподілу між сторонами підлягають витрати на правничу допомогу позивача в сумі 15000,00 грн.

Ухвалюючи дане рішення суд звертається до правової позиції, висвітленої у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №922/2417/22, за якою під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч.4 ст.126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Суд констатує, що відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, вирішуючи питання про судові витрати, суд повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ухвалюючи це рішення в частині розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке:

- під час розгляду справі в суді першої інстанції представник позивача не брав участі в жодному судовому засіданні;

- процесуальна позиція позивача не зазнавала жодних змін протягом здійснення провадження у цій справі;

- цей спір не потребує аналізу значної кількості нормативно-правових актів, а судова практика з даних правовідносин є сталою та не становить виключної правової проблеми;

- докази, на підставі яких позивач обґрунтовував свої вимоги, не містили значного обсягу письмових документів, що підлягали аналізу його представником протягом слухання справи в суді першої інстанції.

З огляду на висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17: "... стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу."

Отже, з урахуванням критерію розумної необхідності таких витрат, їх пропорційності до складності справи, часу, об`єктивно необхідного для їх надання, та співмірністю заявленої до відшкодування суми з виконаною роботою, обґрунтованим та розумним розміром компенсації за вказані послуги буде стягнення 7500,00 грн.

Керуючись ст.7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 226, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов у справі №902/1221/25 задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Респект-Тор" (вул.Ватутіна, буд.18-А, м.Вінниця, Вінницька обл., 21011; ідентифікаційний код: 40003033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Тайм Груп" (вул.Визволення, буд.2, офіс 226/2, м.Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21050; ідентифікаційний код: 45417996) 250000,00 грн попередньої оплати, 3000,00 грн - витрат зі сплати судового збору та 7500,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повне рішення надіслати сторонам.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

6. Повне рішення складено 12 грудня 2025 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Глобал Тайм Груп" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС;

3, 4 - представнику ТОВ "Глобал Тайм Груп" адвокату Каленяку Е.А. - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

5, 6 - ТОВ "Респект-Тор" (вул.Ватутіна, буд.18-а, м.Вінниця, Вінницька обл., 21011) - рекомендованим листом; в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС