ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.11.2025м. СумиСправа № 920/1/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., за участі секретаря судового засідання Виходцевої О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/1/25

за позовом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (вул. Центральна, буд. 5, смт. Степанівка, Сумський р-н, Сумська обл., 42304; код за ),

до відповідача: фізичної особи Руденка Олександра Анатолійовича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_1 ),

про розірвання договору та стягнення 128582,93 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув,

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

установив:

01.01.2025 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить:

1)розірвати укладений між ФОП Руденком Олександром Анатолійовичем (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) та Степанівською селищною радою Сумського району Сумської області (, місцезнаходження: 42304, Сумська обл., Сумський район, смт. Степанівка, вул. Центральна, 5) договір оренди нежитлового приміщення №1 від 23.10.2014 (зі змінами та доповненнями згідно додаткової угоди № 6 від 23.05.2021 року).

2) стягнути з відповідача 104831,81 грн (сто чотири тисячі вісімсот тридцять одна грн 81 коп.) орендної плати, 5424,73 грн (п`ять тисяч чотириста двадцять чотири грн 73 коп.) 3% річних за період прострочення з 01.01.2021 по 20.12.2024, 18326,39 грн (вісімнадцять тисяч триста двадцять шість грн 39 коп.) інфляційного збільшення боргу;

3)вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Ухвалою від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/1/25 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 17.02.2025, 10:30; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

20.01.2025 копія ухвали, надіслана відповідачу - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , була повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

21.01.2025 за електронним запитом суду сформовані наступні витяги:

1)витяг з ЄДРПОУ №34322771, за яким Руденко Олександр Анатолійович з 28.02.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 . Разом з тим, 21.12.2021 припинено підприємницьку діяльність ФОП за його рішенням;

2)відповідь з ЄДДР №1011665, відповідно до якої Руденко Олександр Анатолійович, ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

14.02.2025 представник відповідача подав наступні документи:

1)заяву про вступ у справу як представника та підключення представника до підсистеми "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (вх №635 від 14.02.2025 через систему "Електронний суд" та вх №824/25 від 14.02.2025 електронною поштою), в якій адвокат Нежевело В.В. як представник Руденка О.А. за ордером від 14.02.2025 серії ВМ №1059643 просив підключити його до підсистеми "Електронний суд" в межах справи №920/1/25 як представника відповідача; 17.02.2025 на підставі ордеру серії ВМ №1059643 від 14.02.2025 адвоката Нежевело В.В. додано до справи №920/1/25 як представника Руденка О.А. з подальшим правом доступу до електронної справи в підсистемі "Електронний суд";

2)заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи (вх №827/25 від 14.02.2025), за якою представник відповідача просив підготувати та надати справу Господарського суду Сумської області №920/1/25 для дистанційного ознайомлення, зокрема здійснити сканкопії усіх аркушів матеріалів прави розміщених по черзі один за одним з моменту заведення судової справи; копії вказаних матеріалів направити на електронну адресу адвоката Нежевело Валентини Вікторівни, рнокпп НОМЕР_2 , - ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3)заяву про відкладення підготовчого судового засідання (вх №829/25 від 14.02.2025), відповідно до якої представник позивача наголошує, що відповідач ні позову, ні ухвали суду у справі №920/1/25 не отримував, про справу відповідачу стало відомо через застосунок "Дія", з огляду на зазначене представник відповідача просив відкласти розгляд справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та сформувати правову позицію. Крім того, представник відповідача просить надати додатковий строк для подання відзиву.

17.02.2025 позивач подав заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи (вх №639), в якій позивач зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі; заяв про зміну предмету та/або підстав позову, витребування доказів, у справі не заявляє; мирову угоду між собою сторони не уклали; просить закрити підготовче провадження у справі та призначити справу №920/1/25 до судового розгляду по суті, провівши підготовче судове засідання, призначене на 17.02.2025, 10:30, за відсутності представника позивача.

17.02.2025 розгляд справи, призначений у судове засідання на 10:30, не відбувся у зв`язку із оголошеною на території Сумської області повітряною тривогою, що підтверджено актом Господарського суду Сумської області від 17.02.2025 у справі №920/1/25.

Ухвалою від 20.02.2025 у справі №920/1/25 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів; призначено підготовче судове засідання на 18.03.2025.

04.03.2025 представник відповідача подав:

1)заяву про поновлення процесуального строку (вх №1028 від 04.03.2025), в якій представник відповідача просив поновити строк на подання відзиву на позовну заяву;

2)відзив на позовну заяву (вх №882 від 04.03.2025), в якому представник відповідача просив розглянути та вирішити заяву про поновлення в межах судового провадження Господарського суду Сумської області № 920/1/25 процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву відповідно до окремо поданої заяви з додатками; відмовити в задоволені позову; здійснити розподіл судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України, в тому числі з урахуванням вимог ч. 8 даної статті;

3)заяву щодо судових витрат відповідача (вх №896 від 04.03.2025), в якій представник відповідача повідомив, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених стороною відповідача, складається з правничої допомоги до 18000,00 грн, про що робиться відповідна заява;

4)заяву про застосування правових наслідків спливу строків позовної давності (вх №1043 від 04.03.2025), в якій представник відповідача заявив про застосування правових наслідків спливу строків загальної та спеціальної позовної давності до будь-яких заявлених позовних вимог Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області до фізичної особи - підприємця Руденка Олександра Анатолійовича, про розірвання договору та стягнення 132742,64 грн боргу, як самостійної підстави для відмови у задоволенні позову.

5)заяву про повернення позовної заяви без розгляду (вх №1051 від 04.03.2025);

6)клопотання про виклик для допиту свідків (вх №1064 від 04.03.2025), в якому представник відповідача просив викликати в судове засідання та допитати як свідків по суті спору: Ненкова Георгія Івановича ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_9 ), а також вирішити питання про допит як свідка - відповідача Руденка Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_9 ).

05.03.2025 представник відповідача подав документи:

1)заяву про доведення інформації щодо належної адреси проживання та перебування відповідача (вх №1306 від 05.03.2025), в якій представник відповідача повідомив суд, що адресою реєстрації відповідача - ФОП Руденка Олександра Анатолійовича є: АДРЕСА_1 . Разом з тим, адресою фактичного місця проживання/перебування починаючи з 2022 року є: АДРЕСА_9 ; номер мобільного телефону відповідача у справі: 099-07-69-724;

2)клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (вх №920 та №1065 від 05.03.2025), за яким відповідач просив провести всі судові засідання у справі за участі представника відповідача - адвоката Нежевело В.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 05.03.2025 у справі №920/1/25 постановлено задовольнити клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; провести підготовче судове засідання у справі №920/1/25, призначене на 18.03.2025, 11:00, та усі наступні судові засідання за участю представника відповідача - адвоката Нежевело Валентини Вікторівни (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

17.03.2025 представник відповідача подав заяву про тлумачення умов договору (змісту правочину) (вх №1129 та вх №1147 від 17.03.2025), яка фактично є поясненнями у справі.

18.03.2025 розгляд справи, призначений в підготовче судове засідання на 11:00, не відбувся у зв`язку із оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги, що підтверджено актом Господарського суду Сумської області від 18.03.2025 у справі №920/1/25.

Ухвалою від 19.03.2025 у справі №920/1/25 призначено підготовче судове засідання на 15.04.2025, 11:00, за участі представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

15.04.2025 розгляд справи, призначений в підготовче судове засідання на 11:00, не відбувся у зв`язку із оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги, що підтверджено актом Господарського суду Сумської області від 15.04.2025 у справі №920/1/25.

Ухвалою від 16.04.2025 у справі №920/1/25 призначено підготовче судове засідання на 15.04.2025, 11:00, за участі представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 08.05.2025 у справі №920/1/25 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх №2608 від 07.05.2025); постановлено провести судове засідання у справі №920/1/25, призначене на 13.05.2025, 11:00, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

12.05.2025 представник відповідача подав заяву про надання додаткового процесуального строку (продовження строку) на приєднання до матеріалів справи додаткових документів (вх №2721), відповідно до якої представник відповідача зауважив про потребу відповідача у додатковому процесуальному часі на подання до суду в межах даної справи потенційних додаткових документальних доказів (у разі їх отримання в розпорядження сторони відповідача) з відповідним ініціюванням питання про приєднання потенційно отриманих нових документальних доказів до матеріалів даної судової справи, що наразі вважає за доречне здійснити даною заявою про продовження процесуального строку на надання доказів у справі. Як додаток до заяви додано копію титульного аркушу адвокатського запиту відповідача до двох установ (АТ "Сумиобленерго" та Філія "Сумський район електричних мереж" АТ "Сумиобленерго").

У підготовчому судовому засіданні 13.05.2025 судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи: 1) заяву представника відповідача щодо попереднього розрахунку розміру судових витрат (вх №896 від 04.03.2025); 2) заяву про застосування правових наслідків спливу строків позовної давності (вх №1043 від 04.03.2025); 3)заяву про тлумачення умов договору (змісту правочину) (вх №1129 та вх №1147 від 17.03.2025), яка фактично є поясненнями у справі.

У підготовчому судовому засіданні 13.05.2025 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено наступні протокольні ухвали:

1) залишено без розгляду заяву відповідача про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронних копій (вх №827/25 від 14.02.2025);

2) задоволено заяву відповідача про поновлення процесуального строку (вх №1028 від 04.03.2025); поновлено відповідачу строк на подання відзиву; долучено відзив (вх №882 від 04.03.2025) до матеріалів справи.

Ухвалою від 13.05.2025 у справі №920/1/25 постановлено:

-відмовити у задоволенні клопотань представника відповідача про повернення позовної заяви без розгляду (вх №1051 від 04.03.2025) та про виклик для допиту свідків (вх №1064 від 04.03.2025);

-відкласти підготовче судове засідання в режимі відеоконференції та розгляд заяви представника відповідача про надання додаткового процесуального строку (вх №2721 від 12.05.2025) на 17.06.2025, 14:30;

-зобов`язати позивача надати суду обґрунтований розрахунок суми позовних вимог;

-провести підготовче судове засідання у справі №920/1/25, призначене на 17.06.2025, 14:30, за участю представника позивача - ОСОБА_6 , та представника відповідача - адвоката Нежевело Валентини Вікторівни (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку.

05.06.2025 позивач подав обґрунтований розрахунок позовних вимог (вх №3099/25).

17.06.2025 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх №2930).

У підготовчому судовому засіданні 17.06.2025 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про задоволення клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання (вх №2930 від 17.06.2025) та відкладення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції на 31.07.2025, 11:00, в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 17.06.2025 у справі №920/1/25 повідомлено відповідача про відкладення підготовчого судового засідання до 31.07.2025, 11:00.

30.07.2025 представник відповідача подав клопотання про приєднання до матеріалів справи заяви свідків, сформованих в межах ст. 88 ГПК України (вх №4173), за яким представник відповідача просив:

1)поновити стороні відповідача процесуальний строк на подання даного клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових документальних доказів у вигляді заяв свідків сформованих 30.07.2025 року з їх нотаріальним засвідченням підписів;

2)приєднати до матеріалів справи заяви свідків: ОСОБА_7 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , АДРЕСА_9 .

30.07.2025 представником позивача надане клопотання про виклик для допиту свідків (повторно) за наслідками подання заяв свідків (вх №4174), відповідно до якого представник відповідача просив:

1)поновити стороні відповідача процесуальний строк на подання даного клопотання про виклик для допиту свідків за наслідками формування 30.07.2025 року свідками заяв з їх нотаріальним засвідченням підписів;

2)викликати в судове засідання та допитати як свідків по суті спору: ОСОБА_7 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , АДРЕСА_9 .

31.07.2025 представником відповідача подане клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових документальних доказів, про необхідність додаткового приєднання яких було повідомлено суд 12.05.2025 року заявою про надання додаткового процесуального строку (продовження строку) на приєднання до матеріалів справи додаткових документальних доказів (вх №4177), в якому представник відповідача просив:

1)поновити стороні відповідача процесуальний строк на подання даного клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових документальних доказів;

2)приєднати до матеріалів справи копії трьох адвокатських запитів до Філії «Сумський район електричних мереж» АТ «Сумиобленерго» та копії трьох відповідей на адвокатські запити від 22.05.2025 року, від 17.06.2025 року та від 02.07.2025 року, на доказ не використання відповідачем нежитлового приміщення по вул. Спасьонова, 37, смт. Степанівка Сумського району терміном по грудень 2024 року включно.

21.07.2025 представник відповідача надіслав клопотання про приєднання до матеріалів справи заяв свідків, сформованих в межах ст. 88 ГПК України (вх №4095/25), електронний примірник даного клопотання поданий через «Електронний суд» 30.07.2025 за вх №4173.

У підготовчому судовому засіданні 31.07.2025 у справі №920/1/25 в порядку ч. 5 ст.233 ГПК України постановлено наступні протокольні ухвали:

1)на підставі статей 73, 80 ГПК України про задоволення клопотання представника відповідача (вх. №4173 від 30.07.2025), поновлення строку, долучення заяв свідків до матеріалів справи;

2)на підставі статей 87, 88, 89 ГПК України про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про виклик свідків (вх. №4174 від 30.07.2025):

3)на підставі статей 73, 74, 80 ГПК України про задоволено клопотання представника відповідача (вх. №2721 від 12.05.2025, вх. №4177 від 31.07.2025), поновлення процесуального строку, долучення додаткових доказів до матеріалів справи;

4)про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті в судове засідання на 02.09.2025, 10:30, в режимі відеоконференції за участі представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

02.09.2025 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх №4151).

02.09.2025 розгляд справи по суті, призначений у судове засідання на 10:30, не відбувся у зв`язку із оголошенням на території Сумського району Сумської області повітряної тривоги, що підтверджено актом Господарського суду Сумської області від 02.09.2025 у справі №920/1/25.

Ухвалою від 04.09.2025 у справі №920/1/25 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 08.10.2025, 10:00, резервна дата та час - 08.10.2025, 15:00, в режимі відеоконференції за участі представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 08.10.2025 розпочато розгляд справи по суті та відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 12.11.2025, 14:30, в режимі відеоконференції за участі представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 12.11.2025 представником відповідача до початку судових дебатів в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України заявлено про судові витрати.

У судовому засіданні 12.11.2025 згідно з ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 17.11.2025, 11:30, в режимі відеоконференції за участі представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 13.11.2025 у справі №920/1/25 повідомлено позивача про оголошену в судовому засіданні перерву до 17.11.2025, 11:30.

17.11.2025 позивач подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, наголосивши, що позовні вимоги підтримує (вх №5479).

У судовому засіданні 17.11.2025 під час судового розгляду представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у позові. Відповідно до статей 209, 210 ГПК України були з`ясовані всі обставини, на які сторони у справі посилалися, як на підставу своїх вимог та/або заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні 17.11.2025 в порядку абз. 1 ч. 1 ст. 219 ГПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 2 ст. 219 та ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про відкладення постановлення та проголошення судового рішення до 25.11.2025, 10:15.

Ухвалою від 18.11.2025 у справі №920/1/25 повідомлено позивача про оголошену в судовому засіданні перерву до 25.11.2025, 10:15.

21.11.2025 позивач надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (вх №5586).

У судовому засіданні 25.11.2025 встановлено:

Представники сторін у судове засідання не прибули, додаткових заяв та/або клопотань не подали, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неприбуття сторін у судове засідання не перешкоджає ухваленню судового рішення у даній справі.

У судовому засіданні 25.11.2025 в порядку ч. 4 ст. 240 ГПК України підписано скорочене рішення.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

23.10.2014 між Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (далі - позивач, орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Руденко Олександром Анатолійовичем (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщенні №1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору цим договором регулюються правовідносини пов`язані із переданням орендодавцем орендареві за плату у користування задля здійснення орендарем його статутної діяльності наступного нежитлового приміщення (будівлі) (надалі іменується "приміщення, що орендується"): приміщення, що орендується, призначене для здійснення торгівлі продовольчими товарами та під клубний заклад (пункт 1.1.1); адреса: смт. Степанівка вул. Комсомольська, 37 (пункт 1.1.2); площа під торгівлю продовольчими товарами - 70,6 кв.м. (пункт 1.1.3); площа під клубний заклад - 150,4 кв.м. (пункт 1.1.4).

Згідно з п. 1.2 договору строк орендного користування за цим договором визначається з 23 жовтня 2014 року до 22 жовтня 2016 року.

Відповідно до п. 4.1 договору орендар сплачує орендну плату за користування нежитловим приміщенням в розмірі 1840,49 грн за рік, зазначений в додатку № 1 до цього договору, відповідно до доданого розрахунку, що є невід`ємною частиною цього договору.

У пунктах 5.1 та 5.2 договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (якщо договір укладається на строк менше одного року). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1 цього договору та закінчується 22.10.2016.

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 5.3 договору).

Згідно з п. 5.7 договору цей договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному в Україні законодавстві.

Додатковими угодами від 22.10.2016 №1, від 11.12.2016 №2, від 23.06.2017 №3 та додатковою угодою 4 сторони продовжували строк дії договору, викладавши пункт 5.2 договору у відповідній редакції.

Відповідно до п. 2-3 додаткової угоди №5 до договору пункти 1.2, 4.1, 5.2 договору викладені в наступній редакції:

« 1.2. Строк орендованого користування за цим Договором визначається з 23.06.2018 року та закінчується 22.05.2021р.

4.1. Орендар сплачує орендну плату за користування частиною житлового приміщення, площею 70,6 м.кв. в розмірі 1846,90 грн., щомісячно до 25 числа відповідно до доданого розрахунку (додаток №1 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

5.2 Срок цієї додаткової угоди починає діяти з 23.06.2018 року та закінчується 22.05.2021 року.».

Усі інші умови договору залишені без змін.

23.05.2024 між орендодавцем та орендарем укладено додаткову угоду № 6 до договору, відповідно до пунктів 2-3 якої пункти 1.2, 4.1, 5.2 договору №1 від 23.10.2014 викладено в наступній редакції:

« 1.2 Строк орендованого користування за цим Договором визначається з 23.05.2021 року та закінчується 31.12.2021 року.

4.1. Орендар сплачує орендну плату за користування частиною житлового приміщення, площею 70,6 м.кв. в розмірі 1846,90 грн., щомісячно до 25 числа відповідно до доданого розрахунку (додаток №1 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

5.2. Строк цієї додаткової угоди починає діяти з 23.05.2021 року та закінчується 31.12.2021 року.».

Усі інші умови договору залишено без змін.

31.12.2021 строк дії договору закінчився, дію договору сторони не продовжували.

Позивач у позові наголошує, що не зважаючи на закінчення строку оренди майна 31.12.2021, відповідач продовжив фактичне використання приміщення, що орендується.

Відповідно до претензії від 10.06.2024 №1051-06-10 позивач зауважив, що станом на 01.06.2024 заборгованість орендаря складає 53486,70 грн, яку позивач вимагав сплатити та повернути приміщення.

13.06.2024 відповідач надіслав відповідь на претензію, в якій зазначив, що після закінчення строку договору 31.12.2021, який визначений у додатковій угоді №6 до договору, орендарем було сплачено всі рахунки за оренду, закрито ФОП та повідомлено про це в селищну раду. З моменту закінчення договору і до початку 2024 року Руденко О.А. не отримував від орендодавця жодних листів, в тому числі актів приймання-передачі приміщення чи рахунків, претензій щодо заборгованостей. Відповідач вважає, що орендодавець визнавав факт закінчення договору і жодні рахунки не виставляв. Однак, з початку 2024 року було отримано два листа-претензії щодо заборгованості без актів звірки. Руденко О.А. звертався до бухгалтера щодо їх надання, але акт звірки було отримано тільки разом з листом №1051-0610 від 10.06.2024 за період з 01.01.2022 по 01.06.2024, в якому підтверджується, що заборгованостей за строк дії договору № 1 у Руденко О.А. немає. Також було надано рахунок-фактуру № 66 від 06.06.2024 за період з жовтня 2022 року по травень 2024 року на ім`я фізичної особи підприємця, який орендодавець виставив заднім числом за декілька років одразу. До моменту отримання листа № 1051-0610 від 10.06.2024 рахунки не надавалися.

Судом встановлено, що позивачем підписаний акт звірки за період з 01.01.2022 по 01.06.2024, за яким заборгованість відповідача на початок періоду склала 16620,40 грн та за зазначений період нараховано орендну плату у розмірі 53560,10 грн.

Відповідно до розрахунку орендної плати за договором, що доданий до позову, сума нарахованої орендної плати за період 01.01.2021-01.12.2024 склала 132607,01 грн, в тому числі за 2021 рік - 27207,92 грн, за 2022 рік - 32699,23 грн, за 2023 рік - 36901,38 грн., з 01.01.2024 по 01.12.2024 - 35798,48 грн.

Позивач зазначає, що в період дії договору оренди за 2021 рік відповідач сплатив орендну плату повністю; за 2022 рік - недоплатив 32131,95 коп., за 2023 рік - не сплатив 36901,38 грн., з 01.01.2024 по 01.12.2024 року - не сплатив 35798,48 грн; разом заборгованість складає - 104831,81 грн.

Як вже зазначалось вище, спірні правовідносини сторін виникли між суб`єктами господарювання, а юридичний спір виник у зв`язку зі здійсненням відповідачем та позивачем господарської діяльності. Однак, з відомостей, що містяться в ЄДР, вбачається, підприємницька діяльність відповідача як фізичної особи-підприємця наразі припинена.

Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18, за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, юридичний спір за цим позовом підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом та просить розірвати договір та стягнути з відповідача 104831,81 грн орендної плати, 5424,73 грн 3% річних за період прострочення з 01.01.2021 по 20.12.2024, 18326,39 грн інфляційного збільшення боргу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди (найму).

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У частині першій статті 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, визначений договором.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються приписами ЦК України щодо регулювання договору найму.

У частині першій статті 785 ЦК України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором оренди у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Такий правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

Водночас, суд зазначає, що після припинення договору оренди користування майном стає неправомірним. Якщо орендар не повертає майно після закінчення строку договору оренди орендодавець вправі звернутися до суду з позовом про стягнення з орендаря неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 ЦК України), в межах розгляду якого орендар вправі спростувати доводи щодо неповернення ним цього майна чи наявності вини у такому неповерненні.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Отже, яким би способом в договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору, що відбулося у спірних правовідносинах, ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 ЦК України. Подібний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.

Судом встановлено факт припинення договору оренди 31.12.2021.

Судом встановлено, що відповідно до акту звірки за період з 01.01.2022 по 01.06.2024, що підписаний позивачем, заборгованість відповідача на початок періоду (01.01.2022) складала 16620,40 грн, тобто це заборгованість відповідача з орендної плати за час дії договору - до 31.12.2021.

Разом з тим, за даним актом у період з 01.01.2022 по 01.06.2024 відповідачем сплачено позивачу 16693,80 грн, з огляду на що, суд робить висновок, що заборгованість відповідача з орендної плати за час дії спірного договору - до 31.12.2021, відсутня, а нарахування позивачем відповідачу орендної плати після закінчення строку дії спірного договору є неправомірним і незаконним.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 104831,81 грн заборгованості з орендної плати суд визнає незаконними, неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про розірвання укладеного договору суд зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи 23.10.2014 між сторонами спору укладено договір оренди нежитлового приміщенні №1. Відповідно до п. 5.2 договору строк цього договору закінчується 22.10.2016. Додатковими угодами №1-5 дію договору було пролонговано. Відповідно до останньої додаткової угоди № 6 від 23.05.2024 термін дії договору був визначений до 31.12.2021.

Таким чином, 31.12.2021 строк дії договору закінчився, дію договору у подальшому сторони не продовжували.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 18.11.2019 №910/16750/18.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимога позивача про розірвання договору є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних збитків суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача 5424,73 грн 3% річних та 18326,39 грн інфляційного збільшення боргу за період прострочення з 01.01.2021 по 20.12.2024, що нараховані на 104831,81 грн заборгованості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних збитків та процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд наголошує, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття «строк дії договору» та «строк виконання зобов`язання» не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України, такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача за час дії договору станом на 01.01.2022 складала 16620,40 грн.

11.01.2022 відповідач перерахував позивачу 3693,80 грн боргу; 09.03.2024 - 13000,00 грн боргу.

Таким чином станом на 10.01.2022 заборгованість відповідача за договором складала 16620,40 грн; станом 08.03.2024 - 12926,60 грн (16620,40 грн - 3693,80 грн), станом на 09.03.2024 - 0,00 грн (12926,60 грн - 13000,00 грн).

З огляду на зазначене, суд не погоджується зі здійсненим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних збитків, та враховуючі дані періоди, за допомогою «Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» на офіційному вебсайті «Платформа: Ліга Закон» за посиланням https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, здійснив розрахунок 3% річних та інфляційних збитків, за яким:

1)розмір 3% річних склав 850,68 грн, а саме: 13,66 грн за період з 01.01.2022 по 10.01.2022 нарахований на борг 16620,40 грн та 837,02 грн за період з 11.01.2022 по 08.03.2024 нарахований на борг 12926,60 грн;

2)розмір інфляційних збитків - 4391,47 грн, а саме: 0 грн за період з 01.01.2022 по 10.01.2022 нараховані на борг 16620,40 грн та 4391,47 грн за період з 11.01.2022 по 08.03.2024 нараховані на борг 12926,60 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 850,68 грн 3% річних та 4391,47 грн інфляційних збитків суд визнає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в іншій частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Щодо заяви відповідача про застосування правових наслідків спливу строків позовної давності (вх №1043 від 04.03.2025) суд зазначає наступне.

У поданій заяві відповідач зауважив, що позовну заяву подано позивачем до суду 01.01.2025 року (з відповідно проведеною реєстрацією в підсистемі Електронного суду 01.01.2025 року), що всебічно підтверджує обставини пропуску строку позовної давності до будь-яких відносин за 2021 рік, а за подальші роки починаючи з 01.01.2022 у зв`язку із фактичним та юридичним закінченням дії договору оренди та припинення орендних правовідносин 31.12.2021р. (в тому числі на підставі додаткової угоди № 6 від 23.05.2021) - відповідач взагалі не може мати жодної заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу).

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції від 09.04.2025, підстава Закон України № 4292-IX від 12.03.2025) визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Відповідно до Закону України від 14.05.2025 № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування (04.09.2025 зазначений закон набрав чинності).

З огляду на норми зазначеного законодавства, перебіг позовної давності був зупинений з 24.02.2022 та з 04.09.2025 відновився, з огляду на що при зверненні до суду з позовом 01.01.2025 позивачем не пропущено строк позовної давності.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про застосування правових наслідків спливу строків позовної давності (вх №1043 від 04.03.2025).

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд дійшов висновку, що відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 850,68 грн 3% річних та 4391,47 грн інфляційних збитків, з огляду на що позовні вимоги в цій частині задовольняються як законні та обґрунтовані. В іншому суд відмовляє.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір. Як доказ сплати судового збору до матеріалів справи додано платіжну інструкцію від 25.12.2024 №4918 в сумі 6056,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 3028,00 грн судового збору, що складає мінімальну ставку судового збору за вимогу майнового характеру.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи Руденка Олександра Анатолійовича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (вул. Центральна, буд. 5, смт. Степанівка, Сумський р-н, Сумська обл., 42304; код за ) 850,68 грн (вісімсот п`ятдесят грн 68 коп.) 3% річних та 4391,47 грн (чотири тисячі триста дев`яносто одна грн 47 коп.) інфляційних збитків, а також 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.

3. В іншому відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

У зв`язку із відпусткою судді Короленко В.Л., повне рішення складено та підписано 12.12.2025.

Суддя В.Л. Короленко