ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/99/19(918/937/25)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П.., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" (29019, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Степана Бандери, 1/1; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" (65049, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Палубна, будинок 9/4, )

про стягнення 16 089 грн 54 коп.

в межах справи 918/99/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" (65049, Одеська обл., місто Одеса, вул.Палубна, будинок 9/4, )

у судове засідання представники сторін не з`явилися:

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2025 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" про стягнення 16 089 грн 54 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем у 2019 році зобов`язань по Договору про постачання електричної енергії споживачу, укладеним шляхом підписання заяви-приєднання. Правовою підставою позовних вимог зазначає положення ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 614, 623, 627, 629, 655, 692, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 179, 193, 22, 225, 276, 365 ГК України, ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312.

Вказану справу із присвоєнням номеру № 918/99/19(918/937/25) зареєстровано в межах справи 918/99/19 про банкрутство ТОВ "МІЛК ВОРД", позаяк ухвалою від 06.03.2019, між іншим, відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "МІЛК ВОРД", а постановою від 02.11.2021, зокрема, процедуру розпорядження майном боржника ТОВ "МІЛК-ВОРД" припинено, визнано ТОВ "МІЛК-ВОРД" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором ТОВ "МІЛК-ВОРД" арбітражного керуючого Закорко Вадима Вікторовича.

Ухвалою від 15.10.2025 позовну заяву залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" строк та спосіб на усунення недоліків позовної заяви.

Недоліки позовної заяви усунуто в межах процесуального строку, встановленого судом.

Ухвалою від 20.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/99/19(918/937/25). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в межах справи 918/99/19 про банкрутство ТОВ "МІЛК ВОРД". Призначено дату судового засідання з розгляду справи по суті на 18.11.2025. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" про наявність у нього обов`язку зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Ухвалою від 20.10.2025 провадження у справі № 918/99/19(918/937/25) зупинено до залучення до участі у справі законного представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД", оскільки на момент відкриття провадження ліквідатор банкрута (арбітражний керуючий Закорко Вадим Віктор Вікторович), який виконував функції керівника підприємства, втратив повноваження арбітражного керуючого. Крім того, матеріали справи про банкрутство № 918/99/19 станом на 20.10.2025 перебували у Північно-західному апеляційному господарському суді, тому суд першої інстанції у справі про банкрутство № 918/99/19 не міг призначити нового ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" до моменту повернення справи.

23 жовтня 2025 року матеріали справи № 918/99/19 повернулися до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою від 28.10.2025 відсторонено арбітражного керуючого Закорка Вадима Вікторовича від виконання повноважень ліквідатора банкрута ТОВ "МІЛК-ВОРД" у справі № 918/99/19. Призначено засідання, на якому буде визначено кандидатуру арбітражного керуючого для призначення ліквідатора банкрута ТОВ "МІЛК-ВОРД" у справі № 918/99/19 на 03.11.2025. Заяву ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» від 04.06.2025 про відсторонення Закорка В.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ «МІЛК ВОРД», призначення на посаду ліквідатора ТОВ «МІЛК ВОРД» арбітражного керуючого Ратушного Андрія Івановича, постановлення окремої ухвали відносно особи Закорко В.В. із доданими до неї документами - повернуто заявнику. Заяву арбітражного керуючого Ратушного Андрія Івановича на згоду на участь у справі № 918/99/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛК ВОРД» в якості ліквідатора банкрута із доданими до неї документами - повернуто заявнику.

Ухвалою від 03.11.2025 у справі № 918/99/19, серед іншого, призначено ліквідатором банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК-ВОРД" арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну (свідоцтво №318 від 28.02.2013; адреса Харківська обл., Харківський р-н, смт. Буди, вул. Харківська, 16; РНОКПП НОМЕР_1 ). Зобов`язано ліквідатора банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК-ВОРД" арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну - з дня призначення здійснювати повноваження відповідно до ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства. Продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута та визначити строк повноважень ліквідатора арбітражного керуючого Тищенко Оксани Іванівни - на 3 місяці, до 02.02.2026.

Із урахуванням того, що до участі у справі № 918/99/19(918/937/25) залучено законного представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД"- ліквідатора арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну, ухвалою від 07.11.2025 поновлено провадження у справі № 918/99/19(918/937/25). Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.11.2025.

13 листопада 2025 року від ліквідатора відповідача надійшов відзив, у якому ОСОБА_1 визнала позов у повному обсязі.

Ухвалою від 18.11.2025 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/99/19(918/937/25) по суті на 02.12.2025, оскільки як встановлено судом, позивач отримав відзив 13.11.2025, а тому строк на подання відповіді на відзив тривав до 18.11.2025 включно.

02 грудня 2025 року судом встановлено, що позивач та відповідач явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили.

17 листопада 2025 року від позивача надійшла заява про проведення судового засідання 18.11.2025 та розгляду справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ".

18 листопада 2025 року від ліквідатора відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання 18.11.2025 та розгляду справи без її участі.

Про час, дату та місце проведення даного судового засідання позивача та відповідача було повідомлено ухвалою суду від 18.11.2025, що підтверджується довідкою про доставлення ухвали до їх електронних кабінетів в підсистемі "Електронний суд" (20.11.2025 о 17:30 год.) для Товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" арбітражного керуючого Тищенко Оксани Іванівни.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, серед іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до абз 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак позивач та відповідач вважаються такими, що отримали ухвалу від 18.11.2025 - 21.11.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, а також з огляду на те, що останні скористалися правом, передбаченим ч. 3 ст. 196 ГПК України та подали заяву і клопотання про розгляд справи за їх відсутності, - суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі сторін.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою від 20.10.2025 серед іншого, запропоновано:

- відповідачу у строк протягом 15-ти днів з дня отримання даної ухвали подати до суду відзив з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України;

- позивачу - у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України.

Враховуючи, що позивач отримав відзив 13.11.2025, про що свідчить квитанція № 5055658 про доставку відзиву до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС, - строк на подання відповіді на відзив тривав до 18.11.2025 включно.

Судом встановлено, що станом на 02.12.2025 відповіді на відзив від позивача не надходило.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 року у справі № 910/17743/18, Суд зауважив, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №911/2548/18).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та враховуючи що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" підписало заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20400070, яка є додатком № 1 до Договору. Початок постачання із 01.01.2019.

Відповідач приєднався до договору про постачання електричної енергії споживачу шляхом підписання заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції 1С/1Р, яка є додатком 2 до Договору.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Договору, за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору

Відповідно до підпункту 3.1 до пункту 3 Датою початку постачання електричної енергії Споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Пунктом 5.2. встановлено, що спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Відповідно до підпункту 5.6 пункту 5 Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Підпунктом 5.8. пункту 5 Договору визначено, що у випадку, якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів).

У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції. Відповідно до підпункту 6.1.2. пункту 6 Договору, Споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до підпункту 9.1. пункту 9 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

Згідно пункту 9.2. Договору Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником , виключно у разі:

- порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі.

Пунктом 13.5. Договору встановлено, дія цього Договору також припиняється в таких випадках:

- закінчення строку, призупинення дії ліцензії з провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії Постачальником або її анулювання;

- банкрутства або припинення господарської діяльності Постачальником;

- у разі зміни власника об`єкта Споживача та отримання від нового власника (користувача) або оператора системи розподілу документального підтвердження щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з новим власником (користувачем) - у частині постачання;

- у разі зміни Постачальника - у частині постачання; у разі неприйняття Споживачем своєчасно запропонованих (за 20 днів до введення в дію) Постачальником змін до Договору, що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або щодо умов постачання електричної енергії;

- смерті Споживача та неврегулювання договірних відносин відповідно до ПРРЕЕ.

Комерційною пропозицією № 1С/1Р погодженою сторонами як Додаток № 2 до Договору, передбачено наступні умови розрахунку вартості електричної енергії у розрахунковому періоді:

- Попередня (авансова) оплата заявленого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період здійснюється за прогнозованою ціною (тарифом) Постачальника за 1 кВт*год.

- Прогнозована ціна (тариф) Постачальника визначається за формулою: Цпрог=1,1*ОРЦпрог, де: ОРЦпрог - прогнозована оптова ринкова ціна, затверджена НКРЕКП на відповідний розрахунковий період з урахування ПДВ, грн/кВт*год.

- Остаточна оплата за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію здійснюється Споживачем за фактичною ціною (тарифом) Постачальника електричної енергії у розрахунковому періоді.

- Фактична ціна (тариф) Постачальника за 1 кВт*год зазначається в акті-купівлі продажу електричної енергії та розраховується Постачальником за формулою: Цфакт= (Вартіть/Обсяг)+Т, де Вартість - це фактична вартість купівлі Постачальником обсягів спожитої Споживачем в розрахунковому періоді електричної енергії у ДП «Енергоринок» і яка визначається як сума добутків погодинних обсягів споживання електроенергії Споживачем та фактичної ціни кіловат*години за кожну годину кожної доби розрахункового періоду з урахуванням розподілу небалансів та всіх обов`язкових податків (крім ПДВ, що обліковується окремо), зборів та платежів, що передбачені правилами Оптового ринку електроенергії, законодавством та іншими нормативними документами; Обсяг - це фактичний обсяг споживання електричної енергії Споживачем у розрахунковому періоді, кВт*год, Т - тариф Постачальника, що дорівнює 0,071184 гривень/кВт*год з ПДВ для даної комерційної пропозиції.

- Оплата електричної енергії здійснюється Споживачем самостійно у формі 100% попередньої (авансової) оплати заявленого Споживачем обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

- Попередня (авансова) оплата (далі - А) здійснюється Споживачем самостійно до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, в розмірі, що визначається за наступною формулою: А = Обсягзаяв*Цпрог, де Обсягзаяв - заявлений Споживачем обсяг споживання електричної енергії на розрахунковий період. Оплата здійснюється на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у Договорі або розрахункових документах. Сума переплати/недоплати Споживача, яка виникла в наслідок різниці між Цпрог та Цфакт, визначається після завершення розрахункового періоду. Сума переплати Споживача, за вибором Споживача, може бути зарахована в якості оплати вартості електричної енергії на наступний розрахунковий період, або повернута Постачальником на розрахунковий рахунок Споживача. Сума недоплати Споживача підлягає безумовній оплаті Споживачем не пізніше 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

- Рахунок за фактично спожиту електричну енергію надається не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок на попередню оплату та/або за фактично спожиту електричну енергію оплачується протягом 5 банківських днів, але не пізніше останнього банківського дня місяця в якому було видано рахунок.

- Споживач самостійно отримує рахунок на оплату за електричну енергію через особистий кабінет на сайті Постачальника. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді Споживач може отримати у Постачальника, звернувшись в центр обслуговування клієнтів. Адреси центрів обслуговування клієнтів https://energo.km.ua/page/servisni-tsentri.

У пункті 7 комерційної пропозиції передбачено, що споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та заборгованість з врахуванням індексу інфляції і 3% річних у встановленому законодавством України порядку за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. За прострочену понад 30 днів заборгованість Постачальником додатково стягується штраф зі Споживача у розмірі 7% від суми заборгованості. У разі перевищення Споживачем замовлених на розрахунковий місяць обсягів споживання електричної енергії, Споживач сплачує Постачальнику штраф у розмірі 25% від вартості різниці між замовленим та фактичним обсягом споживання. Пеня, інфляції, 3% річних та штраф сплачуються на поточний рахунок Постачальника, який зазначається у розрахунковому документі.

Судом встановлено, що Договір набирає чинності з дня, наступного за днем отримання ТОВ «Хмельницькенергозбут» заяви приєднання Споживача до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу, в якій вказано про обрання Комерційної пропозиції №1С/1Р, якщо протягом трьох робочих днів Споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції.

Умови даної комерційної пропозиції для діючих Договорів набирають чинності з 01.04.2019. Договір діє до 31.12.2019. Договір вважається автоматично продовженим на один рік, якщо жодна із Сторін не направила другій стороні письмове повідомлення про розірвання договору за 30 календарних днів до дня закінчення терміну дії Договору. У разі, якщо на момент подання заяви приєднання до Договору на об`єкт Споживача було припинено/призупинено постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, то постачання здійснюється після відновлення, у встановленому законодавством порядку, надання відповідних послуг.

Оплата послуг з передачі/розподілу здійснюється Споживачем через Постачальника за тарифом розподілу (відповідного класу) Оператора системи розподілу (передачі), з яким у Споживача укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії

У пункті 13 комерційної пропозиції визначено інші умови, а саме: надання Споживачу, з яким укладено Договір, інформації про зміну умов та терміну дії Договору, зміну тарифів, зміну суми до сплати в рахунках, виставлених згідно з умовами Договору, зміну строків оплати згідно виставлених рахунків, попередження про відключення за несплачену заборгованість, іншої інформації, що може бути корисною для Споживача, здійснюється (на вибір Постачальника) шляхом:

- розміщення інформації на офіційному веб-сайті Постачальника;

- надання інформації через особистий кабінет на офіційному веб-сайті Постачальника; - направлення електронного листа на електронну адресу Споживача, вказану у заяві-приєднанні до умов Договору;

- направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону Споживача, зазначений у заяві приєднанні до умов Договору;

- розміщення інформації в центрах обслуговування клієнтів;

- іншим шляхом тощо. - порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії - за ініціативою однієї зі Сторін у порядку, встановленому ПРРЕЕ;

- у разі обрання іншої комерційної пропозиції Споживач письмово повідомляє Постачальника не пізніше , ніж за 21 календарний день до зміни, нова комерційна пропозиція набирає чинності з початку наступного розрахункового періоду.

Судом встановлено, що за результатами перевірки обсягів споживання електричної енергії по договору №2040070 відповідачем за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 спожито електричну енергію у кількості 7 500 кВт*год., за ТКО з ЕІС-кодом: 62Z87G, а саме: в січні 2019 року - 2 340 кВт*год. на суму 4 855,93 грн; в лютому 2019 року - 3 420 кВт*год. на суму 7 074,31 грн.; в березні 2019 року - 1 740 кВт*год. на суму 3 634,20 грн.

Позивач звертався до відповідача із претензією № 123 від 21.05.2019 про необхідність сплати 11 332 грн 97 коп. (з яких: 115,60 грн. за фактично спожиту електроенергію та 4 217,37 грн. за послуги з розподілу електричної енергії), однак претензія залишена без задоволення.

Також в матеріали справи надано копію листа АТ "Хмельницкобленерго" (від 06.10.2025), адресованого ТОВ "Хмельницькенергозбут", в якому повідомляється про встановлення за наслідками перевірки обсягів споживання електричної енергії по споживачу Товариству з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" за період із 01.01.2019 по 31.03.2019 спожито 7 500 кВт*год.

22 березня 2019 року було проведено відключення електроустановок користувача по об`єкту "завод" Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД", про що складено акт відключення.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України слідує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, серед іншого, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч. 7 ст. 56 Законом України "Про ринок електричної енергії").

Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії" (ч. 7 ст. 56 Законом України "Про ринок електричної енергії").

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила) передбачено, що договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами (п. 1.1.2 Правил).

Згідно з п. 1.2.7 Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Відповідно до п. 1.2.15 Правил укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Пунктом 3.1.7 Правил передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п. 3.1.8 Правил).

З приписами п. 3.1.9 Правил споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання (п. 3.2.6 Правил).

У п. 3.2.14 Правил зазначено, що Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 20400070 з визначенням початку постачання 01.01.2019, що підтверджується підписаною відповідачем заявкою-приєднанням.

Відповідно до п. 1.1 цей договір є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається сторонами з урахуванням статей 631, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору.

Договором передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

Згідно з ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", пп. 5.5.5 Правил).

Згідно з п. 4.7 Правил оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.

Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору) (п. 4.8 Правил).

Відповідно до п. 4.9 Правил у разі застосування порядку розрахунків плановими платежами величина планового платежу (або порядок її визначення), терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку, початок та тривалість розрахункового періоду, кількість планових періодів, що входять до складу розрахункового періоду, та їх тривалість зазначаються у комерційній пропозиції електропостачальника. Після закінчення розрахункового періоду, обумовленого в комерційній пропозиції, здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідного розрахункового періоду. За результатами коригування перший плановий платіж наступного розрахункового періоду збільшується або зменшується на відповідну величину.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду (п. 4.12 Правил).

Як зазначено у п. 4.13 Правил, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжний документ формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу (п. 4.14 Правил).

У пункті 4.21 Правил встановлено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Згідно з п. 5.7 договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунка, оформленого споживачем.

У комерційній пропозиції до договору сторонами визначено порядок та спосіб здійснення оплати за споживання електричної енергії.

Зокрема, згідно з умовами розділу "Спосіб оплати" комерційної пропозиції оплата електричної енергії здійснюється Споживачем самостійно у формі 100% попередньої (авансової) оплати заявленого Споживачем обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Попередня (авансова) оплата здійснюється споживачем самостійно до 25 числа місяця, що передує розрахунковому. Сума недоплати споживача підлягає безумовній оплаті споживачем не пізніше 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

Рахунок за фактично спожиту електричну енергію надається не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

При цьому у виставлених позивачем рахунках зазначено, що рахунок оплачується протягом 5 банківських днів або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

З матеріалів справи слідує, що за результатами перевірки обсягів споживання електричної енергії по договору №2040070 відповідачем за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 спожито електричну енергію у кількості 7 500 кВт*год., за ТКО з ЕІС-кодом: 62Z87G, а саме: в січні 2019 року - 2 340 кВт*год. на суму 4 855,93 грн; в лютому 2019 року - 3 420 кВт*год. на суму 7 074,31 грн; в березні 2019 року - 1 740 кВт*год. на суму 3 634,20 грн.

За січень 2019 позивачем виставлено для відповідача рахунок-фактуру № 20400070 від 01.02.2019 на суму 4 855 грн 93 коп.

За лютий 2019 позивачем виставлено для відповідача рахунок-фактуру № 20400070 від 01.03.2019 на суму 7 074,31 грн.

За березень 2019 позивачем виставлено для відповідача рахунок-фактуру № 20400070 від 01.04.2019 на суму 3 634,20 грн.

Із розрахунку заборгованості наданому позивачем вбачається, що 12.03.2019 для відповідача нараховано 7 074,31 грн., із яких сплачено 3 592 грн 91 коп.

В подальшому 12.04.2019 нараховано 3 634 грн 20 коп, які залишилися неоплаченими.

Відтак основний борг відповідача перед позивачем за фактично спожиту електроенергію по Договору складає 7 115 грн 60 коп.

Крім цього, із розрахунку заборгованості наданому позивачем вбачається, що 12.03.2019 для відповідача нараховано 3 192 грн 91 коп. за послуги з розподілу, із яких сплачено 600 грн 00 коп.

В подальшому 12.04.2019 нараховано 1 624 грн 46 коп., які залишилися неоплаченими.

Відтак основний борг відповідача перед позивачем за послуги з розподілу по Договору складає 4 217 грн 37 коп.

Відповідач взятих на себе договірних зобов`язань з повної оплати поставленої електричної енергії та послуг з розподілу у встановленому Договором порядку і строки не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 7 115,60 грн. за фактично спожиту електроенергію та 4 217,37 грн. плати за послуги з розподілу електричної енергії.

Ліквідатора банкрута ТОВ "МІЛК ВОРД" у відзиві визнала заборгованість у повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7 115,60 грн. за фактично спожиту електроенергію та 4 217,37 грн. плати за послуги з розподілу електричної енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

В зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо оплати спожитої електроенергії позивачем заявлено до стягнення з відповідача: 2 719,85 грн - інфляційних втрат за період із 12.03.2019 до 30.06.2022; 696,06 грн - 3% річних за період із 12.03.2019 до 30.06.2022; 1 340,66 грн - пені за період із 12.03.2019 до 12.10.2019.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховується, що у ст. 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до комерційної пропозиції Споживач, у встановленому чинним законодавством України порядку, сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, зазначеного у розділі "Спосіб оплати" цієї комерційної пропозиції, враховуючи день фактичної оплати та заборгованість з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Перевіривши подані розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені у межах періодів, визначених позивачем, суд відмовляє у їх стягненні із огляду на наступне.

Ухвалою суду від 06.03.2019, між іншим, відкрито провадження у справі № 918/99/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК-ВОРД". Введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК-ВОРД", протягом якого забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах, забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

З позовної заяви вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" заявило до банкрута грошові вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, які виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство № 918/99/19, а саме із 12.03.2019.

Відтак позивач здійснив нарахування та заявив до стягнення інфляційні втрати, 3% річних та пеню, нараховані після відкриття провадження у справі про банкрутство, під час дії мораторію, а відтак означені вимоги не підлягають до задоволення.

Незважаючи на повне визнання ліквідатором позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні вимоги, котрі стосуються нарахувань за період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство. Закон прямо забороняє будь-які нарахування штрафних санкцій, процентів або інших платежів у цей період. Тому такі вимоги є очевидно неправомірними та не можуть бути стягнуті, незалежно від позиції ліквідатора.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, в частині стягнення: 7 115 грн 60 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію та 4 217 грн 37 коп. заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення з відповідача 2 719,85 грн. - інфляційних втрат за період із 12.03.2019 до 30.06.2022; 696,06 грн. - 3% річних за період із 12.03.2019 до 30.06.2022; 1 340,66 грн. - пені за період із 12.03.2019 до 12.10.2019, тобто за період дії мораторію - суд відмовляє.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

У відповідності до підп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1, 5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" подано позовну заяву майнового характеру через підсистему Електронний суд ЄСІТС. Ціна позову становить16 089 грн 54 коп.

Законом 2147 до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підп. «б» підпункту 1 п. 17 § 1 розділу 4).

Особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи через підсистему «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8. (Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, Провадження № 12-26гс22).

За таких обставин, враховуючи, що позовну заяву подано через підсистему "Електронний суд", відповідно позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп

Заявником внесено судовий збір у необхідному розмірі 2 422 грн 40 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 3917 від 30.09.2025.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із частковим задоволенням позову покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовна заява подана в електронній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Із урахуванням того, що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, водночас суд задовольнив позовні вимоги частково, суд ухвалює стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" 853 грн 13 коп. судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Решту 50 % судового збору у розмірі 853 грн 13 коп. слід повернути позивачу з Державного бюджету України у зв`язку із визнанням відповідачем позову.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову на суму 4 756 грн 57 коп, - судовий збір у розмірі 716 грн 14 коп. залишається за позивачем.

При цьому суд звертає увагу позивача на наступне.

Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог. Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі №916/1965/13, від 21.09.2020 у справі №916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.

Згідно з ч. 3 ст. 59 КУзПБ, з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, господарський суд здійснює офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як передбачено ч. 4 ст. 60 КУзПБ, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" вже зверталося до суду із заявою № 1160 від 26.02.2020 про визнання майнових вимог у межах справи № 918/99/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД". Вимоги, як і в даній справі, виникли у 2019 році на підставі Договору про постачання електричної енергії споживачу, та заявлені до стягнення в сумі 15 536,97 грн (заборгованість за спожиту електричну енергію, що виникла з березня 2019 станом на 25.02.2020).

Оскільки ТОВ "МІЛК-ВОРД" станом на дату подання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" з поточними грошовими вимогами в сумі 15 536,97 грн, банкрутом не було визнано, підстав для її розгляду судом не було, позаяк заява була подана передчасно - тобто до визнання боржника банкрутом.

Враховуючи викладене, господарський суд ухвалою від "08" червня 2021 року у справі №918/99/19 грошові вимоги ТОВ "Хмельницькенергозбут" до ТОВ "МІЛК-ВОРД" в сумі 15 536,97 грн відхилив та роз`яснив, що частиною 8 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом. Також роз`яснив, що заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом виключно у ліквідаційній процедурі після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, що передбачено ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства.

Попри наведені роз`яснення суду, ТОВ «Хмельницькенергозбут» неправильно зрозуміло ухвалу від 08.06.2021 та звернулося до суду з позовною заявою до боржника вже в ліквідаційній процедурі, тоді як на цьому етапі провадження справи № 918/99/19 про банкрутство ТОВ «Хмельницькенергозбут» повинно було подати вже заяву з поточними кредиторськими вимогами у порядку ст. 60 КУзПБ, а не позов.

Системний аналіз положень статей 39, 45, 60, 64 КУзПБ дає підстави для висновку, що судове рішення про задоволення поточних вимог кредитора у справі позовного провадження, що набрало законної сили в порядку ГПК України, саме по собі не є підставою для набуття стягувачем за цим рішенням правомочностей поточного кредитора в ліквідаційній процедурі боржника та внесення відповідних відомостей до реєстру вимог кредиторів, а тому, і для задоволення таких вимог у ліквідаційній процедурі, адже не є результатом визначеного законодавцем процесуального порядку визнання і задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство - ухвалою суду за результатами розгляду заяви кредитора про визнання грошових вимог до боржника в порядку реалізації норм спеціального закону - статей 39, 60 КУзПБ.

Саме тому позивач у справі за позовом з поточними майновими (грошовими) вимогами до боржника, незалежно від стану (стадії) розгляду його позову, або стягувач за судовим рішенням у такій справі для задоволення поточних вимог після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури повинен подати письмову заяву з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, в порядку, визначеному статтею 60 КУзПБ, тобто за власною волею трансформувати позовну вимогу у вимогу поточного кредитора до боржника, що може бути задоволена в ліквідаційній процедурі.

Ця правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові судової палати з розгляду справ про банкрутство КГС у складі ВС від 23.09.2021 у справі № 904/4455/19.

Відтак суд роз`яснює ТОВ «Хмельницькенергозбут», що самого факту часткового задоволення позову у справі № 918/99/19 (918/937/25) недостатньо для набуття статусу поточного кредитора та участі у ліквідаційній процедурі в межах справи № 918/99/19. Для набуття такого статусу та отримання права на задоволення вимог у ліквідаційній процедурі ТОВ «Хмельницькенергозбут» повинно звернутися до суду у справі № 918/99/19 із заявою про визнання поточних кредиторських вимог у порядку ст. 60 КУзПБ та сплатити судовий збір за подання відповідної заяви.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 202, 196, 222, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" про стягнення 16 089 грн 54 коп. в межах справи 918/99/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" задовольнити частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" (65049, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Палубна, будинок 9/4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" (29019, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Степана Бандери, 1/1; ) 7 115 грн 60 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію, 4 217 грн 37 коп. заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії, 853 (вісімсот п`ятдесят три) грн 13 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути ухвалою Товариству з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" (29019, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Степана Бандери, 1/1; ) з Державного бюджету судовий збір в розмірі 853 (вісімсот п`ятдесят три) грн 13 коп., сплачений згідно з платіжною інструкцією № 3917 від 30.09.2025. Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення з відповідача 2 719,85 грн,- інфляційних втрат за період із 12.03.2019 до 30.06.2022; 696,06 грн. - 3% річних за період із 12.03.2019 до 30.06.2022; 1 340,66 грн. - пені за період із 12.03.2019 до 12.10.2019 (тобто за період дії мораторію) - відмовити.

6. Судовий збір у розмірі 716 грн 14 коп. залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення буде складене та підписане "08" грудня 2025 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич