ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/2853-б/24 (926/2904/25)

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В., при секретарі судового засідання Кушлак Л.Л., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Роско Груп, м.Чернівці

до фізичної особи-підприємця Власенко Дениса Миколайовича, м.Харків

про стягнення заборгованості в сумі 144 060,00 грн

в межах справи

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Роско Груп, м. Чернівці

про банкрутство

представники

від позивача Кочин Н.В.

від відповідача Власенко Д.М.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебуває справа №926/2853-б/24 про банкрутство ТОВ Роско Груп. Постановою від 07.05.2025 припинено процедуру розпорядження майном, визнано ТОВ Роско Груп банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кочин Н.В.

01.09.2025 через систему Електронний суд надійшла позовна заява ТОВ Роско Груп в особі ліквідатора Кочин Н.В. про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 144060,00 грн у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду у межах справи 926/2853-б/24 та відкрито провадження у справі № 926/2853-б/24 (926/2904/25). Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.10.2025 через систему Електронний суд від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та сам відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 05.11.2025 поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву та долучено відзив до матеріалів справи. Одночасно суд постановив здійснювати розгляд справи №926/2853-б/24 (926/2904/25) за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено в судовому засіданні 19.11.2025.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволені позову посилаючись на таке.

Позов ТОВ РОСКО ГРУП, що ґрунтується на відсутності бухгалтерської документації є повністю необґрунтованим. Між ФОП Власенко Д.М. та ТОВ «РОСКО ГРУП» був підписаний договір на виконання робіт з супроводу програмного продукту №180330-1-СП від 30.03.2018 року. Узгодження обсягів наданих послуг та їх вартості здійснювалось шляхом електронного листування. Згідно договору та на підставі погоджених звітів були виписані рахунки на оплату, а в день оплати Позивачем (Замовником за договором) грошових коштів факт надання послуг оформлювався актами надання послуг, що збереглись в бухгалтерській програмі Відповідача та частково в оригінальних примірниках.

У зв`язку з тим, що 18.03.2022 року по будівлі, в якій знаходився наш офіс було влучання російської ракети, були втрачені, серед інших документів, оригінал договору № 180330-1-СП від 30.03.2018 року, оригінали актів надання послуг №1806141 від 14.06.2025 року, №1806221 від 22.06.2018 року, №1807271 від 27.07.2018 та оригіналу договору найму (оренди) №1/21 від 31.05.2021 року.

Це все підтверджує співпрацю між ФОП Власенко Д.В. та ТОВ «РОСКО ГРУП» та фактично надання Відповідачем послуг Позивачу. На даний момент, заборгованості Відповідача за отриманими оплатами, так саме як і Позивача за отримані послуги, немає.

Позивач у відповіді на відзив зазначив наступне:

ФОП Власенко Денис Миколайович не надав (окрім власного суб`єктивного пояснення/припущення) жодного належного та допустимого доказу, котрі б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те, що позовні вимоги є безпідставними.

Позивач звертає увагу на те, що безпідставною та оманливою є твердження Відповідача про те, що нібито мало місце як існування відповідних правовідносин між сторонами, та що відповідні послуги реально, повно та фактично було надано, та їх надання підтверджено не лише власними, внутрішніми та самостійно сформованими листами, скріншотами, витягами, незрозумілими роздруківками, а належним та допустимими доказами із врахуванням норм та положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - котрих не існує.

Під час здійснення операції з перерахування коштів за період із 14 червня 2018 року по 25 жовтня 2018 року, відсутні правовідносини та господарські операції, котрі б спростовували безпідставність та правомірність позовних вимог.

Позивач вважає, що ФОП Власенко Денис Миколайович, у даній справі, безпідставно вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуально формальності, залишивши поза увагою факт виникнення та існування невиконаних грошових зобов`язань щодо повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів), наявністю порушення строків здійснення повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів), тощо.

Відсутні жодні перешкоди у надані Відповідачем належних та допустимих доказів здійснення господарських операцій у 2018 році, в межах строку (не більше як до 02 вересня 2025 року) надати їх як Позивачу, так і суду.

Позивач зазначає, що строки позовної давності щодо стягнення заборгованості у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) не сплинули, оскільки були призупиненні на строк дії карантину та воєнного стану.

Позивач звертає увагу на те, що інші доводи та думки ФОП Власенко Денис Миколайович є надуманими, безпідставними та необґрунтованими, адже спростовуються матеріалами даної справи, діючими нормами законодавства та усталеною судовою практикою.

Відповідач у запереченнях від 07.11.2025 на відповідь на відзив зазначив, що між сторонами були встановлені договірні відносини, згідно з якими ФОП Власенко Д.М. надавав послуги ТОВ «РОСКО ГРУПП» з супроводу програмного продукту 1С-бухгалтерія та виписував відповідні рахунки з оплати наданих послуг та акти наданих послуг. Відповідач визнає, що згідно виписаних рахунків, була проведена оплата послуг (в призначенні платежу чітко вказано за що та згідно чого проведена оплата), сформовані та підписані акти надання послуг. Але не визнає існування прострочення виконання грошового зобов`язання щодо повернення грошових коштів у зв`язку із безпідставністю їх набуття та/або відсутністю господарської операції із врахуванням неперерахованих сум. Відповідачем були надані Позивачу послуги в повному об`ємі (акти надання послуг наведені у відзиві), Позивач оплатив вказані послуги. Станом на 25.10.2025 рік роботи виконані в повному об`ємі, заборгованості по оплаті послуг немає. Відповідальність по зберіганню документів первинного бухгалтерського обліку лежить як на Відповідачеві так і на Позивачеві. Відповідачем були надані документи, що вціліли та надано пояснення того, чому не може надати оригінали документів. Втрата документів вийшла не з вини Відповідача, а в наслідок ракетного удару. При цьому Позивач територіально знаходиться у м. Чернівці та не зазнав негативного впливу обставин, що не залежали від його волі, зокрема викликаних війною. Тому немає ніяких підстав у Позивача стверджувати про недобросовісність Відповідача.

Судове засідання призначене на 19.11.2025 не відбулося у зв`язку з оголошенням у м.Чернівці та Чернівецькій області сигналу повітряна тривога.

Ухвалою від 19.11.2025 розгляд справи призначено на 08.12.2025.

У судовому засіданні 08.12.2025 представник позивача просив задовольнити позов, відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, під час виконання обов`язків ліквідатора по справі про банкрутство ТОВ «РОСКО ГРУП» стало відомо, що розмір дебіторської та кредиторської заборгованостей Товариства збільшився протягом останніх років.

Товариство направляло отримані від реалізації товарів та наявні кошти на безпідставне перерахування на користь різного роду Одержувачів, при цьому не розраховувалось зі своїми постачальниками, а також не здійснювало виконання існуючих грошових зобов`язань.

Так, на сьогодні за результатами вжитих арбітражним керуючим заходів в межах справи №926/2853-б/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСКО ГРУП» отримано інформацію у вигляді банківських виписок від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «ОТПБАНК».

Виходячи із аналізу отриманої та наявної інформації щодо активів Боржника та розпорядженням ними останнім до порушення справи про банкрутство, а також відповідно до банківських виписок встановлено, що фізичною особою підприємцем Власенко Денисом Миколайовичем із поточного рахунку ТОВ «РОСКО ГРУП», відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «ОТПБАНК» було отримано грошові кошти відповідно до наступної інформації/даних:

- 14.06.2018 Роботи по супроводу пп зг.рах. №ВД001806011 від 01.06.2018. Без ПДВ на суму 29880,00 грн;

- 22.06.2018 Роботи по супроводу пп зг.Договору. №180330-1-СП від 30.03.2018. Без ПДВ. на суму 22070,00 грн;

- 27.07.2018 Роботи по супроводу пп зг.рах. №ВД001807231 від 23.07.2018. Без ПДВ. на суму 33505,00 грн;

- 12.09.2018 Роботи по супроводу пп зг.рах. №ВД001808171 від 17.08.2018. Без ПДВ. на суму 48940,00 грн;

- 25.10.2018 Оплата за супроводження ПЗ по рах. зг.рах. №ВД001810251 від 25.10.2018. Без ПДВ. на суму 9665,00 грн.

Загальна сума отриманих відповідачем коштів складає 144060,00 грн.

У зв`язку із проведенням ліквідаційної процедури у справі №926/2853-б/24 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «РОСКО ГРУП» та у відповідності до норм/положень Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатором Позивача було направлено на адресу Відповідача вимогу вих. №241/25 від 11 квітня 2025 року про повернення майна (погашення дебіторської заборгованості).

Однак, вимога позивача залишена без задоволення.

Позивач зазначає, що враховуючи відсутність доказів укладання між сторонами цивільно правового договору у встановленому законом порядку, перераховані ТОВ «РОСКО ГРУП» на рахунок фізичної особи - підприємця Власенко Дениса Миколайовича грошові кошти в сумі 144060,00 грн, у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, вважаються такими, що в день їх перерахування безпідставно набуті відповідачем, і, як наслідок, із наступного дня після їх отримання підлягають поверненню на користь ТОВ «РОСКО ГРУП».

Таким чином, як станом на 26 жовтня 2018 року, так і на сьогодні заборгованість фізичної особи - підприємця фізичної особи-підприємця Власенко Дениса Миколайовича перед ТОВ «РОСКО ГРУП» щодо неповернення безпідставного набутого майна (грошових коштів) становить 144060,00 грн, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Предметом позову у справі є вимоги ТОВ «РОСКО ГРУП» про стягнення з фізичної особи-підприємця Власенко Дениса Миколайовича безпідставно отриманих коштів у сумі 144060,00 грн.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими та іншими доказами, крім показів свідків (частина перша статті 218 ЦК України).

Позивачем не надано будь-яких доказів в підтвердження укладання між сторонами договору. Натомість з наданих позивачем банківських виписок про перерахування коштів на рахунок відповідача на суму 144060,00 грн вбачається, що підставами для платежів визначено: Роботи по супроводу пп зг.рах. №ВД001806011 від 01.06.2018.; Роботи по супроводу пп зг.Договору. №180330-1-СП від 30.03.2018; Роботи по супроводу пп зг.рах. №ВД001807231 від 23.07.2018; Роботи по супроводу пп зг.рах. №ВД001808171 від 17.08.2018; Оплата за супроводження ПЗ по рах. зг.рах. №ВД001810251 від 25.10.2018.

У свою чергу, відповідач стверджує, що між ФОП Власенко Д.М. та ТОВ «РОСКО ГРУП» був підписаний договір на виконання робіт з супроводу програмного продукту №180330-1-СП від 30.03.2018 року. Проте підписаного примірника або його копії в розпорядженні Відповідача не зберіглось, але в електронній переписці між Відповідачем (від імені якого діяла начальник відділу продаж Мальована Тетяна Василівна) та Позивачем міститься погоджений варіант договору.

Пунктом 3.4. частини 3 Договору передбачено, що «Замовник вчасно оплачує роботи по супроводу в розмірі і терміни, передбачені в розділі 5 даного договору». Відповідно до п.5.3 частини 5 договору повна оплата за робіт здійснюється згідно актів приймання виконаних робіт, здійснюється в строк не пізніше 3 (трьох) днів з дня підписання сторонами актів приймання виконаних робіт. Таким чином, договором не передбачено обов`язку ТОВ «РОСКО ГРУП» здійснювати попередні оплати, та припущення Позивача, що ТОВ «РОСКО ГРУП» було здійснено оплати за невиконані роботи немає жодного обґрунтування.

Узгодження обсягів наданих послуг та їх вартості здійснювалось шляхом електронного листування. Відповідач направляв Позивачу ТОВ «РОСКО ГРУП» звіти про фактично виконані роботи «Лист учета выполнених работ» (частину електронної переписки додану до Відзиву у вигляді скріншотів екрану) та після їх погодження формував бухгалтерську документацію, зокрема рахунки на оплату та акти надання послуг.

Згідно договору та на підставі погоджених звітів були виписані рахунки на оплату, а в день оплати Позивачем (Замовником за договором) грошових коштів факт надання послуг оформлювався актами надання послуг, що збереглись в бухгалтерській програмі Відповідача та частково в оригінальних примірниках:

Рахунок №ВД001806011 від 01.06.2018 року на суму 29880,00 грн.

Рахунок №ВД1806141 від 14.06.2018 року на суму 22070,00 грн.

Рахунок №ВД001807231 від 23.07.2018 року на суму 33505,00 грн.

Рахунок №ВД001808171 від 17.08.2018 року на суму 48940,00 грн.

Рахунок №ВД001810251 від 25.10.2018 року на суму 9665,00 грн.

Позивачем була здійснена оплата цих рахунків:

Платіжна інструкція №4683 від 14.06.2018 року на суму 29880,00 грн. Призначення платежу «Роботи по супроводу ПП по рах. №ВД001806011 від 01.06.2018 року».

Платіжна інструкція №4711 від 22.06.2018 року на суму 22070,00 грн. Призначення платежу «Роботи по супроводу ПП згідно договору №18030-1-СП від 30.03.2018 року».

Платіжна інструкція №4830 від 27.07.2018 року на суму 33505,00 грн. Призначення платежу «Роботи по супроводу ПП по рах. №ВД001807231 від 23.07.2018 року».

Платіжна інструкція №5055 від 12.09.2018 року на суму 48940,00 грн. Призначення платежу «Роботи по супроводу ПП по рах. №ВД001808171 від 17.08.2018 року».

Платіжна інструкція №5270 від 25.10.2018 року на суму 9665,00 грн. Призначення платежу «Оплата за супроводження ПЗ по рах. №ВД001810251 від 25.10.2018 року».

Відповідачем були виписані акти надання послуг:

№1806141 від 14.06.2018 року на суму 29880,00 грн. (оригінал є не зберігся, суду надається роздруківка з бухгалтерської програми).

№1806221 від 22.06.2018 року на суму 22070,00 грн. (оригінал є не зберігся, суду надається роздруківка з бухгалтерської програми).

№1807271 від 27.07.2018 року на суму 33505,00 грн. (оригінал є не зберігся, суду надається роздруківка з бухгалтерської програми).

№1809121 від 12.09.2018 року на суму 48940,00 грн. (оригінал є у розпорядженні Відповідача, копія надається суду).

№1810253 від 25.10.2018 року на суму 9665,00 грн. (оригінал є у розпорядженні Відповідача, копія надається суду).

Оригінали актів надання послуг за проханням працівників позивача надсилались позивачу на адресу: м. Одеса, вул. Віце-адмірала Азарова, буд. 13, оф. 66.

Претензій, щодо не отримання від відповідача документів, від позивача не надходило.

При цьому всі роботи виконувались у 2018 році, останній акт підписаний 25.10.2018 року.

У зв`язку з тим, що 18.03.2022 року по будівлі, в якій знаходився офіс відповідача було влучання російської ракети, були втрачені, серед інших документів, оригінал договору № 180330-1-СП від 30.03.2018 року, оригінали актів надання послуг №1806141 від 14.06.2025 рок, №1806221 від 22.06.2018 року, №1807271 від 27.07.2018 та оригіналу договору найму (оренди) №1/21 від 31.05.2021 року.

Наведені обставини, на думку відповідача, підтверджують співпрацю між ФОП Власенко Д.В. та ТОВ «РОСКО ГРУП» та фактично надання Відповідачем послуг Позивачу. На даний момент, заборгованості Відповідача за отриманими оплатами, так саме як і Позивача за отримані послуги, немає.

Таким чином судом встановлено, що наявні в матеріалах справи банківські виписки із зазначенням підстав для перерахування коштів відповідачу; копія договору на виконання робіт з супроводу програмного продукту №180330-1-СП від 30.03.2018 року, який не підписаний представниками сторін; копії рахунків на оплату та акти наданих послуг із зазначенням виконання робіт по супроводу ПП з посиланням на договір №180330-1-СП від 30.03.2018 року розкривають зміст господарських операцій та надають можливість ідентифікувати за що саме позивачем здійснено оплату.

Також слід зазначити, що акти надання послуг №1809121 від 12.09.2018 на суму 48 940,00 грн та №1810253 від 25.10.2018 на суму 9665,00 грн підписані представником ТОВ «Роско Груп» та скріплені печаткою товариства.

Наведені правовідносини між сторонами носять договірний характер.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що укладення договору у спрощений спосіб, може мати місце за умови, зокрема виставлення позивачу рахунку на оплату, та оплату означеного рахунку саме позивачем, що б свідчило про прийняття позивачем такої пропозиції, шляхом здійснення конклюдентних дій з оплати.

Таким чином, оскільки відповідачем, згідно електронної переписки, надіслано позивачу примірник договору на виконання робіт з супроводу програмного продукту №180330-1-СП від 30.03.2018 року, складено акти наданих послуг, виставлено позивачу рахунки на оплату в загальній сумі 144060,00 грн, а позивачем сплачено такі рахунки в сумі 144060,00 грн, суд приходить до висновку, що між сторонами мало місце укладення правочину про надання послуг у спрощений спосіб.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК).

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд наголошує на тому, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №911/2243/18, від 18.05.2021 у справі №916/2255/18, від 05.11.2019 у справі №915/641/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 26.02.2019 у справі №914/385/18 та від 05.02.2019 у справі №914/1131/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №916/2620/20, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та враховуючи обставини справи, вимога позивача про повернення коштів є безпідставною, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову.

Матеріали справи свідчать, що позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі № 926/2853-б/24 (926/2904/25).

З урахуванням звернення до суду з позовною заявою в електронній формі позивачем мав би бути сплачений судовий збір з пониженим коефіцієнтом 0,8 зокрема, в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ТОВ Роско Груп в особі ліквідатора Кочин Н.В. про стягнення з фізичної особи-підприємця Власенко Дениса Миколайовича заборгованості в сумі 144060,00 грн.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «РОСКО ГРУП» (58000, місто Чернівці, вулиця Головна, будинок 122А; ідентифікаційний код 36063919) до Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м.Київ / 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.12.2025.

Суддя В.В.Дутка