ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" грудня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/501/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І., розглянувши заяву представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича про розстрочення виконання рішення суду у справі

за позовом Адвокатського бюро "Братів Федорових"

до відповідача Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича

про стягнення коштів у розмірі 65 000,00 грн

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Рівненської області 04.06.2025 надійшла позовна заява Адвокатського бюро "Братів Федорових" до відповідача Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича про стягнення коштів у розмірі 65 000,00 грн.

Рішенням суду від 10.07.2025 позов задоволено. Ухвалено стягнути з Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича на користь Адвокатського бюро "Братів Федорових" 15 000 грн 00 коп основного боргу, 50 000 грн 00 коп штрафу та 2 422 грн 40 коп судового збору.

18.08.2025 на виконання рішення суду від 10.07.2025 видано наказ.

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича на рішення Господарського суду Рівненської області від 10.07.2025 у справі № 918/501/25 задоволено частково. Змінено рішення Господарського суду Рівненської області від 10.07.2025 у справі № 918/501/25 в частині стягнення штрафу шляхом його зменшення до 25000 грн. Постановлено викласти п. 2 рішення Господарського суду Рівненської області від 10.07.2025 у справі № 918/501/25 у наступній редакції: "Стягнути з Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Адвокатського бюро "Братів Федорових" (01054, м. Київ, вул. Пирогова, буд. 10-Г, офіс 14, ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп основного боргу, 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп штрафу та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп судового збору".

18.11.2025 на виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 видано наказ.

19.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 19.11.2025 заяву представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича про розстрочення виконання рішення суду повернуто без розгляду.

19.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від Адвокатського бюро "Братів Федорових" надійшли додаткові пояснення.

Повторно 20.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 20.11.2025 прийнято до розгляду заяву представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича про розстрочення виконання рішення суду. Призначено судове засідання на 08.12.2025.

21.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від Адвокатського бюро "Братів Федорових" надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду.

У судове засідання 08.12.2025 учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Розглянувши заяву представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича про розстрочення виконання рішення суду, судом встановлено наступне.

В обґрунтування поданої заяви представник боржника посилається на те, що основним видом діяльності фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича є ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення. Такий вид діяльності є змінним та залежним від зовнішніх обставин, оскільки на обсяг замовлень впливає стабільність роботи промислових об`єктів, сезонності, економічної ситуації та платоспроможності клієнтів.

Заявник зазначає, що обставинами, які істотно вплинули на діяльність ФОП Продоуса Володимира Васильовича є: військова агресія російської федерації проти України та введення на території України воєнного стану; відсутність стабільного обсягу замовлень та фінансової можливості негайно виконати рішення суду.

Згідно із статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною четвертою статті 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з частиною п`ятою статті 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до частини сьомої статті 331 ГПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю.

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду згідно із статтею 331 ГПК України є виняткові обставини, які ускладнюють або виключають виконання рішення, утруднюють чи унеможливлюють виконання.

Водночас розстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідачем відповідальності, а, навпаки, це організація та створення умов власне для подальшого виконання рішення суду, виконання боржником зобов`язань перед стягувачем.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Аналогічний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 908/1884/19.

Суд враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Тобто розстрочення (відстрочення) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 07 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення у справі "Comi№gersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Виходячи з наведеного, в основу судового рішення про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні врахувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

За змістом частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вказані у заяві обставини не є виключними та такими, що свідчать про неможливість виконання рішення суду. У якості підстави для розстрочення виконання рішення суду, заявник не наводить жодних обставин та доказів, які б свідчили, що у строк, на який відповідач просить розстрочити виконання рішення суду, фінансове становище відповідача покращиться та у нього буде можливість виконати рішення суду у даній справі. Надання розстрочки виконання рішення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Варто зауважити, що введення воєнного стану в Україні негативним чином впливає на можливість ведення господарської діяльності усіма суб`єктами господарювання, не лише відповідача (боржника). Не є безумовною підставою для надання розстрочки у виконанні судового рішення введенням 24.02.2022 на території України воєнного стану, оскільки ФОП Продоусом В.В. не доведено наявності причинно - наслідкового зв`язку між введенням в Україні воєнного стану та неможливістю своєчасного виконання рішення суду (сплати коштів).

Суд зазначає, що договір між сторонами укладено 14.04.2025, тобто вже після введення воєнного стану і виникнення тих обставин, на які посилається відповідач.

З огляду на зазначене, розглянувши заяву боржника про розстрочення виконання рішення суду у справі № 918/501/25, з урахуванням інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, враховуючи баланс інтересів сторін, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Фізичної особи - підприємця Продоуса Володимира Васильовича про розстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 08.12.2025 та може бути оскаржена у десятиденний строк до Північно - західного апеляційного господарського суду за правилами ст. ст. 254-259 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя А.І.Мовчун