ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р. Справа№ 910/4395/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін:

позивача - Андрієвська О.В.;

відповідача - Нестеренко І.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2025

у справі №910/4395/25 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 4982280,37 грн за неналежне виконання договору №0204-09021 від 01.07.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови вказаного договору в частині своєчасної сплати вартості купленої електричної енергії за "зеленим тарифом", у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість, яка складається з інфляційних втрат у сумі 3954443,99 грн та 3% річних у сумі 1027836,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 відкрито провадження у справі №910/4395/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2025 (повне рішення складене 09.10.2025) у справі №910/4395/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує на те, що основним джерелом фінансування витрат Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на виконання покладених спеціальних обов`язків є надходження коштів від учасників ринку за послуги з передачі електричної енергії, оплата вартості послуг позивача забезпечується виключно за наявності фінансової можливості для здійснення платежів. При цьому Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачено покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, ніж це встановлено у затвердженому НКРЕКП тарифі. Використання коштів на цілі або у розмірах, не передбачених встановленою структурою тарифу, є нецільовим використанням коштів.

З огляду на викладене відповідач стверджує, що оскільки він не здійснював користування коштами, належними до сплати позивачу, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4395/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4395/25 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2025 у справі №910/4395/25, справу призначено до розгляду на 09.12.2025 та надано позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

20.11.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить відмовити в задоволенні скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги позивач зазначає наступне:

- посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини є безпідставними, оскільки відсутність бюджетних коштів чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не є підставою для звільнення від відповідальності;

- ані умови договору, ані положення Порядку №641 не ставлять у залежність своєчасність здійснення замовником оплати за отримані послуги від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони регулятора;

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією та не вимагає наявність/відсутність вини боржника.

У призначене засідання суду 09.12.2025 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги. Відповідач вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач заперечував проти доводів скарги, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Я слідує з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є оператором системи передачі (надалі - ОСП) на якого, зокрема, покладено функції адміністратора розрахунків (АР).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) згідно постанови №429 від 14.06.2018, здійснює постачання електричної енергії споживачам та є учасником ринку електричної енергії.

01.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (відповідач) укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0204-09021, відповідно до п. 1.1 якого, для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим тарифом», надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641, у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Згідно з пп. 2 п. 3.1 договору постачальник послуг зобов`язаний затверджувати вартість послуг у регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку (глав 4, 12, 14 та 15 в редакції додаткової угоди №8, що поширюється на правовідносини, які виникли 26.01.2024).

Замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуги, погодженої замовником та затвердженої регулятором (пп. 4 п. 3.3 договору).

Вказаний договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2024 (п. 8.1 договору в редакції додаткової угоди №9).

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем відпущено, а відповідачем прийнято та оплачено у період з червня 2024 по серпень 2024 року послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на підставі договору на загальну суму 158256500,33 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг, підписаними сторонами без зауважень та претензій (акти №6 від 30.06.2024 на суму 51901695,89 грн, №7 від 31.07.2024 на суму 46438379,12 грн, №8 від 31.08.2024 на суму 59916425,32 грн).

Проте, оплата послуг за спірний період по вищевказаних актах здійснювалась відповідачем з простроченням строку, встановленого умовами договору та Порядку, що фактично не заперечувалось самим відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями за період з 06.08.2024 по 19.03.2025.

Наведене слугувало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" з даним позовом до суду про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» інфляційні втрати у сумі 3954443,99 грн та 3% річних у сумі 1027836,38 грн нарахованих за період з 21.11.2024 по 02.04.2025.

Відповідач, у свою чергу, заперечував проти позову вказуючи на те, що своєчасність та повнота здійснення відповідачем виплат за куплену електроенергію у позивача залежить від розрахунків учасників ринку електричної енергії. Також відповідач зазначив, що оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за заявлені періоди можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятора ринку електричної енергії. За таких обставин відповідач вимушений оплачувати послуги щодо забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел по мірі фінансової можливості. Наведене, на переконання відповідача, свідчить про те, що вина відповідача у затримці оплати послуг наданих позивачем відсутня, а нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з доведеності обставин порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо своєчасності оплати отриманої послуги, у зв`язку з чим вказав на правомірність заявлення товариством до стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, розрахунок яких є правильним.

З наведеними висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір №0204-09021 від 01.07.2019 за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм §5 глави 54 ЦК України, §3 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України, що був чинним станом на час виникнення спірних правовідносин) та Закону України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Слід зазначити, що за загальним правилом покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Водночас, закон містить застереження, що договором або актом цивільного законодавства може бути встановлений інший строк оплати (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Так, Законом України «Про ринок електричної енергії», визначено, що вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, з урахуванням доходу постачальника універсальних послуг від продажу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором (абз. 3 ч. 6 ст. 63).

Згідно із положеннями ст. ст. 33, 62, 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" на відповідача, який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України, та позивача, який виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Порядок і строки розрахунків за договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом регулюються Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, який поширюється в тому числі на постачальників електричної енергії та оператора системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.

Відповідно до п. 4.1 гл. 4 Порядку (тут і далі - в редакції, чинній у спірний період), на гарантованого покупця, ПУП (постачальник універсальних послуг) та ОСП на строк, визначений законодавством, покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Згідно п. 15.2. Порядку протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

Після усунення наданих ОСП обґрунтованих зауважень, ПУП повторно направляє до ОСП підписані зі своєї сторони акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та відповідні розрахунки вартості послуги.

Пунктом 15.3. Порядку передбачено, що протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження.

Відповідно до п. 15.4. гл. 15 Порядку ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці

Згідно матеріалів справи, в рамках виконання договору мало місце надання позивачем послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел у період з червня 2024 по серпень 2024 року, що супроводжувалось підписанням щомісячних актів приймання-передачі наданих послуг.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що акти приймання - передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел підписані сторонами без зауважень чи претензій, зокрема, зі сторони відповідача, а отже вказані акти є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості.

Водночас у п. 2.1 укладеного між сторонами договору міститься відсильна норма, відповідно до якої вартість та порядок оплати послуг визначається з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії, «за зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641, у розрахунковому періоді.

Отже, строк розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги Комісією) з посиланням на гл. 15 Порядку №641.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За наведеного колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, п. п. 2.1, 3.3 договору та наведених положень Порядку, відповідач зобов`язаний був оплатити послуги протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги.

Так, Національною комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) відповідними постановами було затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" за червень-серпень 2024 року, зокрема:

- постановою від 31.07.2024 №1409 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" у червні 2024 року. Отже, граничний строк для розрахунку за отриману послугу за відповідний місяць - 05.08.2024 (з урахуванням того, що крайній день строку припав на вихідний);

- постановою від 03.09.2024 №1573 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" у липні 2024 року. Отже, граничний строк для розрахунку за отриману послугу за відповідний місяць - 06.09.2024;

- постановою від 01.10.2024 №1702 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" у серпні 2024 року. Отже, граничний строк для розрахунку за отриману послугу за відповідний місяць - 04.10.2024.

Проте, оплата послуг за спірний період по вищевказаних актах здійснювалась відповідачем з простроченням строку, встановленого умовами договору та Порядку, що фактично не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями, чим порушено договірні зобов`язання, що є підставою, в силу положень ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, для застосування відповідальності, обумовленої договором та законом.

Доводи скаржника про те, оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятора ринку електричної енергії, і зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, оскільки п. 3.3. договору чітко узгоджено порядок оплати наданих послуг за відповідними актами, які складаються з урахуванням відповідного розрахунку, які і були підписані сторонами без зауважень і заперечень, і які, відповідно, є належними, допустимими та достатніми доказами в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості, а отже, є належними доказами виникнення у відповідача чітко обумовленого грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах, узгоджених у вказаних актах, і в обумовлені договором та ст. 530 ЦК України строки.

Поряд з цим слід зауважити, що ані умови договору, ані положення Порядку №641 та наведені постанови НКРЕКП не ставлять у залежність своєчасність здійснення замовником оплати за отримані послуги від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора.

За наведеного, відповідач зобов`язаний своєчасно здійснювати розрахунки з позивачем щодо оплати вартості послуг, а відсутність належного обсягу витрат на оплату послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел в структурі тарифу на послуги з передачі електричної енергії, як про це вказує скаржник, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

Поряд з цим є помилковими твердження відповідача про те, що його зобов`язання перед позивачем, згідно алгоритму розрахунків встановленого гл. 15 Порядку №461 за спірні розрахункові періоди, не виникли, оскільки оплата вартості послуг позивача забезпечується виключно за наявності фінансової можливості для здійснення платежів (при надходженні коштів від учасників ринку за послуги з передачі електричної енергії), з наступних підстав.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів відзначає, що правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами.

При цьому, ні спірний договір, ні Порядок №641 не містять умов та правил, які визначали б стан виконання Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» обов`язків за договором в залежності від виконання учасниками ринку своїх обов`язків за договорами про надання послуги з передачі електричної енергії.

Крім того, як умовами спірного договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті послуги через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, оскільки в даний момент недоотримує кошти від учасників ринку.

Колегія суддів враховує, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у п. 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що факт своєчасного та повного надання позивачем послуг за договором №0104-09021 та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманих послуг, підтверджений документально матеріалами справи та не спростований відповідачем у розумінні положень ст. ст. 76-79 ГПК України, а тому наявні підстави для нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором.

При цьому суд звертає увагу скаржника, що нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

До позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" долучено детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, з якого слідує, що розрахунок здійснено від кожного акту приймання-передачі наданих послуг з урахуванням термінів сплати, згідно з постановами НКРЕКП та періодів заборгованості.

Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом щодо їх арифметичної вірності, у зв`язку з чим Господарський суд міста Києва правомірно встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3% у розмірі 1027836,38 грн та інфляційні втрати у розмірі 3954443,99 грн. Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що відповідач не надав ані контррозрахунку проти заявлених до стягнення з нього сум 3% річних та інфляції, ані будь-яких заперечень щодо невірності їх нарахування тощо.

Твердження відповідача стосовно того, що суд першої інстанції повинен був зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, суд апеляційної інстанції оцінює критично оскільки 3% річних за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, в розумінні ст. 549 ЦК України, з огляду на що відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують правомірності висновків місцевого господарського суду щодо встановлених обставин справи та не можуть бути підставами для його скасування.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, беруться до уваги судом апеляційної інстанції як такі, що узгоджуються із застосуванням норм права судом першої інстанції.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2025 у справі №910/4395/25 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для його зміни чи скасування, в розумінні приписів ст. 277 ГПК України, не вбачається. Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків місцевого господарського суду не спростовують, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2025 у справі №910/4395/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 10.12.2025.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов