ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" листопада 2025 р. Справа № 924/910/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., при секретарі судового засідання Жиромській А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури, м. Красилів в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький

до 1) Миролюбненської сільської ради, с. Миролюбне Хмельницького району Хмельницької області

2) лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс" Заслучненської сільської ради Хмельницького району, с. Заслучне Хмельницького району Хмельницької області

про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення

представники сторін:

від прокуратури: Ткачук Н.С. згідно службового посвідчення від 22.08.25,

від позивача: не з`явився,

від відповідача 1,2 : не з`явився,

встановив:

заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури, м. Красилів в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної військової адміністрації звернувся до суду з позовом до 1) Миролюбненської сільської ради, 2) лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс" Заслучненської сільської ради Хмельницького району, в якому просить витребувати у Миролюбненської сільської ради Хмельницького району та лісокомунального сільськогосподарського підприємства «Красилівліс» Заслучненської сільської ради Хмельницького району на користь держави в ocoбі Хмельницької обласної військової адміністрації земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 8,6 га із кадастровим номером :04:001:0005.

В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 17.10.25, зазначає, що Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству „Красилівліс„ на підставі рішення Красилівської районної ради Хмельницької області від 25.12.2000 №5 надано у постійне користування земельні ділянки державного лісового фонду для ведення лісового господарства загальною площею 3232 га.

28.12.2000 чотирнадцятою сесією Хмельницької обласної ради прийнято рішення №19 «Про припинення права користування та надання земельних ділянок лісового фонду у постійне користування», згідно якого припинено право постійного користування земельними ділянками лісового фонду на території Старосинявського, Полонського, Деражнянського, Ярмолинецького, Шепетівського, Летичівського, Красилівського, Новоупшцького, Дунаевецького та Теофіпольського районів сільськогосподарськими підприємствами, які у зв`язку з реформуванням аграрного сектору економіки припинили свою діяльність.

Надалі Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" 11.03.2001 видано Державний акт серія І-ХМ №001404 на право постійного користування землею загальною площею 3232 га для ведення лісового господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну долянку № НВ-023 від 03.08.2023 земельна ділянка площею 8,6 га із кадастровим номером :04:001:0005 розташована за межами населених пунктів Сковородківського старостинського округу Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Миролюбненська сільська рада Хмельницького району утворена шляхом приєднання Сковородківської, Немиринецької, Ілляшівської, Самчинецької сільських рад до Миролюбненської сільської ради на підставі рішення першої сесії Миролюбненської сільської ради Хмельницького району VIII скликання від 10.12.2020 №13 «Про реорганізацію Сковородківської, Немиринецької, Ілляшівської, Самчинецької сільських рад шляхом приєднання до Миролюбненської сільської ради». Згадані сільські ради знаходилися в адміністративних межах колишнього Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Однак, як зазначає прокурор, Сковородківська та Миролюбненська сільські ради Старокостянтинівського району відсутні у переліку до рішення тринадцятої ceciї Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000 та рішення чотирнадцятої ceciї Хмельницької обласної ради №19 від 28.12.2000 стосовно надання у постійне користування ЛСП «Красилівліс» 3232 га земель лісогосподарського призначення, а тому земельна ділянка площею 8,6 га із кадастровим номером :04:001:0005 в 2000 році у постіне користування ЛСП «Красилівліс» відповідно до Державного акта cepiї I-XM №001404 на право постійного користування землею загальною площею 3232 га для ведення лісового господарства, виданого 11.03.2001 Красилівською районного радою Хмельницької області, не передавалася.

Акцентує на незаконності зареєстрованого права власності Миролюбненською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, оскільки спірна земельна ділянка була і є державною власністю та незаконності державної реєстрації права постійного користування від 23.08.2023 спірною земельною ділянкою за ЛСП «Красилівліс»

Звертає увагу, що реєстрація права комунальної власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського Миролюбненською сільською радою Хмельницького району Хмельницької областівідбулись із порушенням ст. ст. 1, 5, 7, 8, 17 Лісового кодексу України, ст. ст. 3, 12, 19, 20, 55, 84, 122 Земельного кодексу України, а тому вона підлягає поверненню у державну власність в особі Хмельницької обласної військової адміністрації.

Зазначає на належному та ефективному способі захисту, а саме віндикаційному способі захисту, оскільки власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно заволоділа ним. Вказує, що в даному випадку спірна земельна ділянка є державною власністю, їх розпорядником є Хмельницька ОВА, а реєстрація Миролюбненською сільською радою права власності на неї здійснена в супереч вимогам законодавства.

Позивач - Хмельницька обласна військова адміністрація, не скористався правом участі в судових засіданнях, письмової позиції щодо предмету спору не надав. Позивач повідомлений про дати, час та місце розгляду справи шляхом надіслання йому ухвал суду до зареєстрованого електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС. Ухвали суду від 03.09.2025, 01.10.2025, 13.10.2025, 23.10.2025, 05.11.2025 доставлені до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Відповідач 1 - Миролюбненської сільської ради, не направив представника для участі у судових засіданнях. У відзиві на позовну заяву, сформованому через систему «Електронний суд», просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рада діяла в межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством, при оформленні земельної ділянки у комунальну власність. У заявах, сформованих в систему «Електронний суд» 30.09.25, 10.10.25, просить проводити судові засідання без участі представника.

Відповідач 2 - лісокомунальне сільськогосподарське підприємство "Красилівліс" у заяві, сформованій в системі «Електронний суд», яка надійшла до суду 13.10.25, повідомляє, що позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд справи без присутності представника.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 Конвенціїї про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується судом при розгляді справ як джерело права, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення у справі "Смірнова проти України" від 08.11.2005). Разом з тим, гарантованому праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення від 07.07.1989 у справі "Uniуn Alimentaria Sanders SA v. Spain").

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України"). Така позиція кореспондує висновку у рішенні від 16.02.2017 у справі "Каракуця проти України", де, серед іншого, зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін та учасників провадження по справі про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка представників позивача та відповідачів не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Лісокомунальне сільськогосподарське підприємство "Красилівліс" створене за рішенням Красилівської районної ради Хмельницької області від 30.10.2000 №2 "Про земельні ділянки лісового фонду, що були у користуванні сільськогосподарських підприємств та створення лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс", запропоновано селищній, сільським радам надати районній раді відповідно до законів та інших нормативно правових актів України проекти надання земельних ділянок лісового фонду, що були в користуванні сільськогосподарських підприємств з наступною передачею новоствореному ЛСП "Красилівліс", уповноважено управління сільського господарства і продовольства районної державної адміністрації здійснювати управління підприємством "Красилівліс" в межах повноважень, визначених в додатку №2 рішення третьої сесії районної ради від 27.10.1998 №1, а також вирішено клопотати перед Хмельницькою обласною радою про надання дозволу новоствореному ЛСП "Красилівліс" на постійне користування земельними ділянками лісового фонду, в тому числі полезахисними лісовими смугами, загальною площею 3232 га.

Рішенням Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000 "Про надання згоди на передачу земель державного лісового фонду Красилівському лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс", з метою створення умов для раціонального використання та охорони лісового господарства на території Красилівського району, Красилівському лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" надано згоду на передачу земель державного лісового фонду у постійне користування для ведення лісового господарства згідно з додатком. Відповідно до Додатку до рішення №5 від 25.12.2000 земельні ділянки державного лісового фонду для ведення лісового господарства загальною площею 3 232га, зокрема: на території Антонінської селищної ради Красилівського району площею 131 га, на території Васьківчицької сільської ради Красилівського району площею 50 га, на території Великозозулинецької сільської ради Красилівського району площею 250 га, на території Великомедведівської сільської ради Красилівського району площею 5,1 га, на території Великоорлинської сільської ради Красилівського району площею 45,2 га, на території Великосалиської сільської ради Красилівського району площею 59 га, на території Веселівської сільської ради Красилівського району площею 202 га, на території Волицької сільської ради Красилівського району площею 90 га, на території Гриценківськоі сільської ради Красилівського району площею 17,1 га, на території Глібківськоі сільської ради Красилівського району площею 46 га, на території Дружненськоі сільської ради Красилівського району площею 147 га, на території Западинськоі сільської ради Красилівського району площею 171 га, на території Заслучненськоі сільської ради Красилівського району площею 110 га, на території Корчівськоі сільської ради Красилівського району площею 45 га, на території Котюржинецькоі сільської ради Красилівського району площею 185 га, на території Кременчуківської сільської ради Красилівського району площею 197,2 га, на території Криворудківської сільської ради Красилівського району площею 34,9 га, на території Кузьминської сільської ради Красилівського району площею 128 га, на території Кульчинівської сільської ради Красилівського району площею 18,8 га, на території Лагодинецької сільської ради Красилівського району площею 17,9 га, на території Ледянської сільської ради Красилівського району площею 42 га, на території Малоклітнянської сільської ради Красилівського району площею 118 га, на території Манівецької сільської ради Красилівського району площею 49 га, на території Митинецької сільської ради Красилівського району площею 85 га, на території Михайловецької сільської ради Красилівського району площею 67 га, на території Печеської сільської ради Красилівського району площею 80 га, на території Росоловецької сільської ради Красилівського району площею 39 га, на території Севрюківської сільської ради Красилівського району площею 82 га, на території Терешківської сільської ради Красилівського району площею 85 га, на території Чепелівської сільської ради Красилівського району площею 18,8 га, на території Чернелівської сільської ради Красилівського району площею 365 га, на території Щиборівської сільської ради Красилівського району площею 202 га, на території Яворовецької сільської ради Красилівського району площею 49га, були передані у постійне користування Красилівському ЛСП "Красилівліс".

28.12.2000 чотирнадцятою ceсією Хмельницької обласної ради прийнято рішення №19 «Про припинення права користування та надання земельних ділянок лісового фонду у постійне користування», згідно якого припинено право постійного користування земельними ділянками лісового фонду на території Старосинявського, Полонського, Деражнянського, Ярмолинецького, Шепепвського, Летичівського, Красилівського, Новоупшцького, Дунаєвецького та Теофіпольського районів сільськогосподарськими підприємствами, які у зв`язку з реформуванням аграрного сектору економіки припинили свою діяльність. Також рішенням обласної ради надано у постійне користування земельні ділянки лісового фонду, зокрема лісокомунальному сільськогосподарському підприємству «Красилівліс» загальною площею 3232 га.

У п.3 вищенаведеного рішення обласної ради зазначено, що Старосинявській, Полонській, Деражнянській, Ярмолинецькій, Шепетівській, Летичівській, Красилівській, Новоушицькій, Дунаєвецькій та Теофіпольській районним радам видати користувачам земельних ділянок лісового фонду Державний акт на право постійного користування землею.

11.03.2001 Красилівською районною радою народних депутатів Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" видано Державний акт серії І-ХМ №001404 на право постійного користування землею загальною площею 3232 га для ведення лісового господарства відповідно до рішення XIV сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів від 28.12.2000. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

20.12.2020 першою ceсією Миролюбненської сільської ради Хмельницького району VIII скликання прийнято рішення №13 «Про реорганізацію Сковородківської сільської ради, Немировецької сільської ради, Ілляшівської сільської ради, Самчинецької сільської ради шляхом приєднання до Миролюбненської сільської ради».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру-заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №439080610 від 12.08.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0005 площею 8,6 га зареєстрована 23.08.2023 на праві власності за територіальною громадою в особі Миролюбненської сільської на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-VІ від 06.09.2012.

Право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0005 площею 8,6 га зареєстровано 23.08.2023 за Лісокомунальним сільськогосподарським підприємством "Красилівліс" () на підставі державного акта на право постійного користування землею І-ХМ 001404 від 11.03.2001.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0005 не проводилась та технічна документація із нормативної грошової оцінки на зберігання до Державного фонду документації та оцінки земель не передавалась, що стверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 15.08.2025 за №10-22-0.502-3331/2-25.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 03.08.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0005 розташована за межами Сковородківського старостинського округу Миролюбненської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області. Категорія земель землі лісогосподарського призначення. Вид права право постійного користування земельною ділянкою.

Листом №50-5096вих-25 від 13.08.2025 прокуратурою проінформовано Хмельницьку обласну військову адміністрацію про порушення вимог законодавства та запропоновано вжити заходи реагування щодо повернення земельної ділянки у власність держави.

У відповіді №68/24-12-7656/2025 від 29.08.2025 Хмельницька ОВА повідомила, що заходи уповноваженим органом не вживались та не плануються вживатись у зв`язку із обмеженим фінансуванням та вона не заперечує щодо представництва прокуратурою інтересів держави в особі Хмельницької ОВА.

Листом №50-5487вих-25 від 30.08.25 Хмельницькою окружною прокуратором повідомлено Хмельницьку ОВА про встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді та намір звернутися із позов до суду з вимогою про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення у власність держави.

Дослідивши наявні в справі докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, в постанові від 26.02.2019 у справі №915/478/18, в постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, в постанові від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, в постанові від 18.03.2020 у справі №553/2759/18, в постанові від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20).

Також Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах.

Під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

Положення статей 13, 14 Конституції України, ст.1 Земельного кодексу України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Ліси України є національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (ст.1 Лісового кодексу України).

Правовідносини, пов`язані з наданням у власність, користування земель із державної чи комунальної власності становлять "суспільний", "публічний" інтерес.

У даному випадку інтерес держави полягає у необхідності забезпечення прав та інтересів власника землі лісогосподарського призначення, забезпечення раціонального використання та охорони земель. Належне (законне) розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, які є основним національним багатством, що перебувають під особливою охороною держави, а право власності на які набувається виключно відповідно до закону, безумовно є складовою питання державного (загального) інтересу.

Відтак, у спірних правовідносинах порушення інтересів держави, як власника земельної ділянки, щодо реалізації передбаченого ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном через уповноважений орган виконавчої влади, полягає у незаконному вибутті з державної власності у комунальну власність земельної ділянки лісогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів.

Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону (ст.8 ЛК України).

За змістом ст. 80 Земельного кодексу України, ст. 2, 170, 326 Цивільного кодексу України право власності на землі державної власності належать державі Україна, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювачі представництво Інтересів, держави в суді, є порушення або загроз; порушення інтересів держави.

З огляду на вказане, в даному випадку, прокурор самостійно обґрунтував, що порушення інтересів держави полягає в тому, що із державної власності в комунальну вибула земельна ділянка лісогосподарського призначення, яка враховуючи, зокрема ст. ст. 1, 5, 7, 8, 17 Лісового кодексу України, ст.ст. 3, 12, 19, 20, 55, 84, 122 Земельного кодексу України, не може перебувати в комунальній власності.

Прокурором зазначено, що вказаними діями Миролюбненською сільською радою порушуються права власника земель лісового фонду - Хмельницької ОВА, яка не може на даний час вільно використовувати та розпоряджатися своєю власністю, забезпечувати її охорону та належне обслуговування.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №50-5096вих-25 від 13.08.2025 прокуратурою проінформовано Хмельницьку обласну військову адміністрацію про порушення вимог законодавства та запропоновано вжити заходи реагування щодо повернення земельної ділянки у власність держави.

Хмельницька обласна військова адміністрація листом від 29.08.2025 №68/24-12-7656/2025 повідомила окружну прокуратуру про невжиття заходів щодо повернення земельної ділянки лісогосподарського призначення у зв`язку з обмеженим фінансуванням.

Наведене свідчить про вияв пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта після отримання повідомлення прокурора про порушення інтересів держави та необхідності захисту цих інтересів. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №905/1529/20, від 30.07.2020 у справі №904/5598/18.

Листом №50-5487вих-25 від 30.08.25 Хмельницькою окружною прокуратором повідомлено Хмельницьку ОВА про встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді та намір звернутися із позов до суду з вимогою про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення у власність держави.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Враховуючи наведене, оскільки прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, враховуючи, що останній самостійно не звернувся до суду, про що повідомив прокуратуру, суд дійшов висновку про дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах: Хмельницької обласної військової адміністрації.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0005 розташована за межами Сковородківського старостинського округу Миролюбненської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області. Категорія земель землі лісогосподарського призначення. Вид права право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.1 Лісового кодексу України (надалі ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Згідно зі ст.5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.55 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Статтею 7 ЛК України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування з межах, визначених Конституцією України.

Згідно ст. 8 Лісового Кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

За приписами статті 57 ЗК України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення - лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно з пунктом 5 розділу VІІІ "Прикінцеві положення" ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно зі ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч.2 ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

В обґрунтування позову прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка, яка відносяться до земель лісового фонду, належить державі на праві державної власності, а тому Миролюбненська сільська рада не мала повноважень на здійснення реєстрації права комунальної власності на неї.

Судом враховано, що Рішенням Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000 "Про надання згоди на передачу земель державного лісового фонду Красилівському лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс", з метою створення умов для раціонального використання та охорони лісового господарства на території Красилівського району, Красилівському лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс" надано згоду на передачу земель державного лісового фонду у постійне користування для ведення лісового господарства згідно з додатком.

Тобто, відповідно до рішення №5 від 25.12.2000 та додатку до нього, земельні ділянки, які були передані, належать до державного лісового фонду для ведення лісового господарства загальною площею 3232га.

Відповідно до ст.6 Лісового кодексу України (у редакції на час виникнення правовідносини ЛСП "Красилівліс" щодо набуття у постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення) усі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України. Верховна Рада України делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначені цим Кодексом та іншими актами законодавства.

Ради народних депутатів в межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду у постійне користування або вилучають їх в порядку, визначеному Земельним та цим кодексами.

Згідно з ч. 1-3 ст. 9 Лісового кодексу України користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право постійного користування земельними ділянками лісового фонду посвідчується державним актом на право постійного користування землею.

Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу УРСР, районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів: із земель запасу для сільськогосподарського використання; із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу; для ведення селянського (фермерського) господарства, у разі відмови в наданні земельної ділянки сільською, селищною Радою народних депутатів.

Обласні Ради народних депутатів надають земельні ділянки: із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; в усіх інших випадках, крім передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою цієї статті.

За змістом ч. 2 ст. 3 ЗК УРСР право розпоряджатися землею мали Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передавали землі у власність або надавали у користування та вилучали їх.

Стаття 4 ЗК УРСР проголошувала, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2001 Лісокомунальному сільськогосподарському підприємству "Красилівліс", на підставі рішення XIV сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів від 28.12.2000, Красилівською Радою народних депутатів видано Державний акт серії І-ХМ №001404 на право постійного користування землею загальною площею 3 232га, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

Отже, на час прийняття обласною радою народних депутатів Рішення від 28.12.2000 Хмельницька обласна рада діяла в межах наданих їй ст.ст. 6, 9, 13 Лісового кодексу України, ст. 19 ЗК УРСР повноважень, передаючи у постійне користування земельні ділянки ЛСП "Красилівліс".

Таким чином, у даному випадку у постійне користування Красилівському ЛСП "Красилівліс" було передано (згідно Рішення Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000) землі державного лісового фонду, на підставі Рішення XIV сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів від 28.12.2000, яка діяла як орган виконавчої влади, що також підтверджується Державним актом серії І-ХМ №001404 від 11.03.2001, а також відомостями з Державного земельного кадастру, відповідно до яких документом, який є підставою для виникнення права постійного користування землею зазначено рішення Обласної Ради народних депутатів як органу виконавчої влади.

З викладеного слідує, що на момент прийняття рішення про надання ЛСП "Красилівліс" у постійне користування 3232 га землі для ведення лісового господарства, такі землі перебували у власності держави.

23.08.2023 зареєстровано право власності територіальної громади в особі Миролюбленської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0005 площею 8,6 га на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-VІ від 06.09.2012, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру-заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №439080610 від 12.08.2025.

Законом України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" від 05.02.2004 № 1457-ІV було визначено, що при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності землі лісового фонду за межами населених пунктів.

Пунктами 3, 4, 7 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного закону визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

4. У державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності.

Як встановлено вище, на момент набрання чинності Законом №5245-VI спірні земельні ділянки були сформовані як землі лісогосподарського призначення та відносились до земель державної форми власності.

З матеріалів справи вбачається, що реєстрація права комунальної власності за Миролюбненською сільською радою мала місце 23.08.2023 року.

При цьому, 27.05.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", згідно якого внесено низку змін до ЗК України.

Згідно п.24 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Суд приймає до уваги, що Миролюбненська сільська рада Хмельницького району утворена шляхом приєднання Сковородківської, Немиринецької, Ілляшівської, Самчинецької сільських рад до Миролюбненської сільської ради на підставі рішення першої сесії Миролюбненської сільської ради Хмельницького району VIII скликання від 10.12.2020 №13 «Про реорганізацію Сковородківської, Немиринецької, Ілляшівської, Самчинецької сільських рад шляхом приєднання до Миролюбненської сільської ради». Згадані сільські ради знаходилися в адміністративних межах колишнього Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Сковородківська та Миролюбненська сільські ради Старокостянтинівського району відсутні у переліку до рішення тринадцятої ceciї Красилівської районної ради Хмельницької області №5 від 25.12.2000 та рішення чотирнадцятої ceciї Хмельницької обласної ради №19 від 28.12.2000 стосовно надання у постійне користування ЛСП «Красилівліс» 3232 га земель лісогосподарського призначення.

Таким чином, земельна ділянка площею 8,6 га із кадастровим номером :04:001:0005 в 2000 році у постійне користування ЛСП «Красилівліс» не передавалася.

Суд відмічає, що на час реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку (23.08.2023) в силу положень підпункту "в" пункту 24 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, що набрав чинності 27.05.2021, земельні ділянки лісогосподарського призначення державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад, не вважаються землями комунальної власності таких територіальних громад.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами факт віднесення спірної земельної ділянки до державної власності станом на дату передання її у комунальну власність (державної реєстрації права комунальної власності) та порушення інтересів держави в особі Хмельницької ОВА, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Прокурор зазначає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права вважає витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння на підставі ст.387 ЦК України.

Так, у п. 72 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто, предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) з чужого незаконного володіння.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. (Правова позиція згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

З огляду на викладене, прокурор, здійснюючи захист інтересів держави в особі Хмельницької ОВА, усвідомлюючи, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за відповідачем 1- Миролюбненською сільською радою, а право користування за відповідачем 2 ЛСП «Красилівліс» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказуючи на володіння відповідачем 1 спірною земельною ділянкою, стверджуючи про її приналежність до земель лісогосподарського призначення та державної форми власності вірно звернувся із віндикаційним позовом за правилами ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, а тому обраний прокурором спосіб захисту порушеного права є належним до розглядуваних правовідносин.

Доводи Миролюбненської сільської ради про набуття в комунальну власність земельних ділянок лісогосподарського призначення у належний спосіб, судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом частин 1-3 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №917/549/20).

Враховую вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, порушення прав та інтересів держави відповідачами, а відтак - наявність підстав для задоволення позову заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної військової адміністрації до 1) Миролюбненської сільської ради, 2) лісокомунального сільськогосподарського підприємства "Красилівліс" Заслучненської сільської ради Хмельницького району про витребування у Миролюбненської сільської ради Хмельницького району та лісокомунального сільськогосподарського підприємства «Красилівліс» Заслучненської сільської ради Хмельницького району на користь держави в ocoбі Хмельницької обласної військової адміністрації земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 8,6 га із кадастровим номером :04:001:0005.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів у рівних частках у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Витребувати у Миролюбненської сільської ради Хмельницького району (31160, Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Миролюбне, вул. імені Володимира Яновича, 18, код 04405366) та Лісокомунального сільськогосподарського підприємства «Красилівліс» Заслучненської сільської ради Хмельницького району (31050, Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Заслучне, пл. імені І.О. Масловського, 3, код 31120296) на користь держави в ocoбі Хмельницької обласної військової адміністрації ( 29005, м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 2 код 22985083) земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 8,6 га із кадастровим номером :04:001:0005.

Стягнути з Миролюбненської сільської ради Хмельницького району (31160, Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Миролюбне, вул. імені Володимира Яновича, 18, код 04405366) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 1514,00 грн. (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з лісокомунального сільськогосподарського підприємства «Красилівліс» Заслучненської сільської ради Хмельницького району (31050, Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Заслучне, пл. імені І.О. Масловського, 3, код 31120296) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 1514,00 грн. (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 05.12.2025 року.

Віддрук.: 1 прим. 1 - до справи,

Прокуратурі, позивачу, відповідачам рішення надіслати до електронного кабінету Електронного суду.

Надіслати на ел. адреси: Хмельницька окружна прокуратура

Хмельницька обласна прокуратура