ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/2264/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., за участю секретаря судового засідання Скрипник Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м.Київ, проспект Перемоги, 65, )

до Приватного підприємства «Буковина Трек» (58000, вул. Ярослава Мудрого, буд. 64-Б, м.Чернівці, )

про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 73080,00 грн

Представники сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

1. Стислий виклад позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до приватного підприємства «Буковина Трек» про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 73080,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.08.2014 в м.Бар відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки MAN TGL 12.180 BB н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «Буковина Трек». Причиною ДТП стало те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем MAN TGL 12.180 BB н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 після чого залишив місце пригоди, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 померла. Вироком Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к від 20.05.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 135 ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Крім того, судом стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхового відшкодування у розмірі 73080,00 грн. Далі позивач зазначає, що враховуючи наявність укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АІ 6588319) та на підставі зібраних документів до позивача перейшло право вимоги від відповідача відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки водій відповідача після спричинення ДТП залишив місце пригоди, позивач просить на підставі підпункту «в» підпункту 38.1.1 п.38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 73080,00 грн.

Відповідачем 27.11.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову. При цьому, відповідач посилається на те, що як на доказ, що підтверджує наведену вище ключову обставину, щодо того, що водій відповідача після спричинення ДТП залишив місце пригоди, представник позивача посилається на вирок Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к від 20.05.2019 року.

Крім того, здійснюючи виплату страхового відшкодування та визначаючись з його розміром, Позивач в страхових актах №19757В/40/2019 від 12.06.2019 року та №19762В/40/2019 від 12.06.2019 року, копії яких додані до позовної заяви, теж посилається на вирок Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к від 20.05.2019 року. Наведене має місце в графах « 18. Підстава виплати» Страхових актів та графах « 4. Сума страхового відшкодування», « 5. Сума до виплати» Додатків №1 до Страхових актів.

Натомість, вказаний вирок скасовано ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.11.2019 року. Разом з цим, ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №125/2310/15-к, якою ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в тому числі до Відповідача, залишені без розгляду.

2. Рух справи.

20.06.2022 відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду матеріали позовної заяви зареєстровані за вх.№2264.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2022 позовну заяву передано судді Гурину М.О.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21.06.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви у десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28.06.2022 задоволено заяву позивача про усунення недоліків (вх.№2353) та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 13.07.2022.

07.07.2022 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№2558).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 13.07.2022 задоволено клопотання (вх.№2558) та зупинено провадження у справі №926/2264/22 до набрання законної сили рішенням по справі №125/2310/15-к.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.11.2025 поновлено провадження у справі №926/2264/22, призначено розгляд справи на 02.12.2025.

21.11.2025 Господарським судом Чернівецької області отримано заяву представника позивача про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами (вх.№4855).

На призначений день розгляду справи представники сторін у судове засідання не з`явились, відповідач просив проводити розгляд справи без його участі, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів без участі представників сторін.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

01.08.2014 між ПрАТ «СГ «ТАС» та Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AI/6588319 (надалі поліс) за умовами якого, забезпеченим транспортним засобом є грузове авто MAN TGL 12.180 BB д.н. НОМЕР_2 .

27.08.2014, близько 21 год. 20 хв., ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем марки MAN TGL 12.180 BB, д.н. НОМЕР_2 , та рухаючись у м. Бар по вул. Нахімова у напрямку від вул. Щорса до вул. Героїв Майдану, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалась по краю проїзної частини дороги у попутному напрямку.

В результаті вказаного ДТП було відкрито кримінальне провадження №0000427 від 27.08.2015 у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.

За підсумками розслідування кримінального провадження № 0000427 від 27.08.2015 було направлено на розгляд до Барського районного суду Вінницької області за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.

Вироком Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к провадження №1-кп/125/3/2018 від 20.05.2019, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, задоволено цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 і стягнено з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 43848,00 грн страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а також стягнено з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_4 14616,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та 14616,00 грн понесених матеріальних витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, загалом 29232,00 грн.

Всього даним вироком було стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування у розмірі 73080,00 грн.

12.06.2016 позивачем складено Страховий акт №19757В/40/2019 на суму 43848,00 грн, яка була виплачена в якості страхового відшкодування ОСОБА_3 , та Страховий акт №19762В/40/2019 на суму 29232,00 грн, яка була виплачена в якості страхового відшкодування ОСОБА_4 .

У графі «Підставах для виплати» в даних Страхових актах зазначено: «Згідно п.36.1 ст.36 ЗУ ОСЦПВ на основі Вироку Барського районного суду Вінницької області від 20.05.2019».

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.11.2019 вирок Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к провадження №1-кп/125/3/2018 від 20.05.2019 скасовано та ухвалено призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №125/2310/15-к ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

4. Мотиви, якими керується суд та застосоване ним законодавство.

Цивільно-правова відповідальність Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» щодо експлуатації транспортного засобу MAN TGL 12.180 BB д.н. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу AI/6588319

Згідно пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У Законі України "Про страхування" (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).

Закон (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 - 31, 35, 36) (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Пункт в ст. 38.1.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

У відповідності до ст.36.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Так, вироком Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к від 20.05.2019, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, задоволено цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 і стягнено з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 43848,00 грн страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а також стягнено з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_4 14616,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та 14616,00 грн понесених матеріальних витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, загалом 29232,00 грн.

12.06.2016 позивачем складено Страховий акт №19757В/40/2019 на суму 43848,00 грн, яка була виплачена в якості страхового відшкодування ОСОБА_3 , та Страховий акт №19762В/40/2019 на суму 29232,00 грн, яка була виплачена в якості страхового відшкодування ОСОБА_4 .

У графі «Підставах для виплати» в даних Страхових актах зазначено: «Згідно п.36.1 ст.36 ЗУ ОСЦПВ на основі Вироку Барського районного суду Вінницької області від 20.05.2019».

В той же час, відповідно до ч.4, 5 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, факти, встановлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших. Правило про преюдиціальність спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Як вже зазначалось, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.11.2019 вирок Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к від 20.05.2019 скасовано та ухвалено призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи, ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 17.12.2024 у справі №125/2310/15-к ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

При цьому в ухвалі суду зазначено, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження та роз`яснено цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тобто, в даному випадку преюдиціальним є скасування вироку Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2310/15-к від 20.05.2019, яким було задоволено цивільні позови та вирішено стягнути з позивача суму страхового відшкодування шкоди із визначенням її розміру, і залишення без розгляду цивільних позовів потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу наявності рішення суду у порядку цивільного судочинства за позовами потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди із визначенням відповідної суми такого відшкодування.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що станом на день розгляду справи відсутні будь-які правові підстави для відшкодування шкоди в порядку регресу.

5. Висновки за наслідками розгляду справи

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 1, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений судовий збір залишити за позивачем у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Микола ГУРИН

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.