ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

08.12.2025 Справа № 917/2220/25

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош розглянув заяву Комунального підприємства «Полтава-Сервіс») Полтавської міської ради, Полтавська область, місто Полтава, провулок Чайковського будинок 5 про забезпечення позову (вх. № 15541) у справі за позовом

Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради (Полтавська область, місто Полтава, провулок Чайковського будинок 5)

до Приватного підприємства «Карсад І», 38751, с. Розсошенці, вул. Степна, 1, Полтавського району Полтавської області. Інша адреса: 38751, с. Щербані, вул. Світла, 1, Полтавського району Полтавської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Полтавська міська рада, 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36.

про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради звернулося з позовом до Приватного підприємства «Карсад І» (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Предметом позову є зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками комунальної власності, що перебувають у постійному користуванні позивача, за адресами: вул. Великотирнівська, 19а, м. Полтава (площа 0,1500 га, кадастровий № :18:001:0450); вул. Джохара Дудаєва (Нікітченка), 2в, м. Полтава (площа 0,1800 га, кадастровий № :18:001:0451); вул. Джохара Дудаєва (Нікітченка), 7а, м. Полтава (площа 0,2000 га, кадастровий № :18:001:0452); вул. Київське шосе, 60-а, м. Полтава (площа 0,2500 га, кадастровий № :18:001:0453); вул. Героїв Сталінграду (Героїв України), 2, м. Полтава (площа 0,2731 га, кадастровий № :18:001:0470); вул. Київське шосе, 70а, м. Полтава (площа 0,3000 га, кадастровий № :18:001:0454).

Одночасно з позовом Комунальне підприємство «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради звернулося із заявою про забезпеченням позову, в якому просить:

- заборонити Приватному підприємству «Карсад І» () вчиняти будь-які дії, пов`язані з користуванням земельними ділянками за адресами: вул. Великотирнівська, 19а; вул. Джохара Дудаєва, 2в; вул. Джохара Дудаєва, 7а; вул. Київське шосе, 60-а; вул. Героїв Сталінграду, 2; вул. Київське шосе, 70а, м. Полтава, включаючи організацію автостоянок, встановлення обладнання, встановлення охорони, пропускного режиму, укладання договорів з третіми особами та отримання плати за послуги;

- заборонити Приватному підприємству «Карсад І» та будь-яким особам пов`язаних з ПП «Карсад І» () включаючи але не виключно працівників, власників, директора, бенефіціарів та осіб по найму, доступ до земельних ділянок за адресами: вул. Велекотирнівська, 19а, м. Полтава (площа 0,1500 га, кадастровий № :18:001:0450); вул. Джохара Дудаєва, 2в, м. Полтава (площа 0,1800 га, кадастровий № :18:001:0451); вул. Джохара Дудаєва, 7а, м. Полтава (площа 0,2000 га, кадастровий № :18:001:0452); вул. Київське шосе, 60-а, м. Полтава (площа 0,2500 га, кадастровий № :18:001:0453); вул. Героїв Сталінграду, 2, м. Полтава (площа 0,2731 га, кадастровий № :18:001:0470); вул. Київське шосе, 70а, м. Полтава (площа 0,3000 га, кадастровий № :18:001:0454) до вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилається на те, що договори про співробітництво за номерами 21, 22, 23, 24, 26 від 21.04.2021 та за № 39 від 04.08.2021, укладені між позивачем та відповідачем, були розірвані в односторонньому порядку 15.12.2023, про що відповідача повідомлено листами від 08.12.2023 за № 1525 - 1530.

Після розірвання договорів відповідач продовжує самовільно займати земельні ділянки, встановивши системи відеоспостереження, пропускний режим, пункти охорони, укладаючи договори з власниками автотранспорту та отримуючи плату за послуги стоянки.

З 2023 року і по теперішній час відповідач систематично, протиправно, використовує земельні ділянки у своїй господарській діяльності, здійснює комерційну діяльність, отримує значні кошти за послуги зі збереження автомобілів на автостоянках, фактично перетворивши комунальні землі на джерело власного незаконного збагачення.

Водночас, позивач, як законний постійний землекористувач, несе повний фінансовий тягар: сплачує земельний податок та інші обов`язкові платежі за землю, але позбавлений будь-якої можливості використовувати її у статутних цілях, що призводить до прямих збитків, недоотриманого прибутку.

18.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявами за номерами 1589, 1581 - 1585 про усунення перешкод, а також листами - претензіями від 20.12.2023 за номерами 1540 - 1545 із вимогою звільнити ділянки.

Проте відповідач ігнорує ці вимоги, продовжуючи протиправну діяльність станом на 01.12.2025, що позбавляє позивача можливості облаштовувати ділянки для власних потреб та здійснювати статутну діяльність.

Акти обстеження від 26.12.2023 підтверджують неусунення перешкод.

Судові рішення в пов`язаних справах (наприклад, № 917/962/21, № 917/1902/20) підтверджують відсутність права власності відповідача на об`єкти нерухомості на цих ділянках.

Згідно зі статтями 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) та забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову за своєю суттю є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 911/3871/17.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині 2 статті 136 ГПК України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19 зазначено: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20 зазначила, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 (пункти 46-48) виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з цим під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Враховуючи те, що предметом розгляду справи є усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, які знаходяться у позивача на праві постійного користування, ефективними заходами забезпечення позову будуть заборона Приватному підприємству «Карсад І» () та будь - яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з користуванням спірними земельними ділянками та заборона доступу до земельних ділянок.

Вказаний захід забезпечення позову гарантуватиме виконання рішення суду (відновлення порушених прав позивача) у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, унеможливить порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову (вх. № 15541 від 02.12.2025) Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради задовольнити.

Заборонити Приватному підприємству «Карсад І» () вчиняти будь-які дії, пов`язані з користуванням земельними ділянками за адресами: вул. Великотирнівська, 19а; вул. Джохара Дудаєва, 2в; вул. Джохара Дудаєва, 7а; вул. Київське шосе, 60-а; вул. Героїв Сталінграду, 2; вул. Київське шосе, 70а, м. Полтава, включаючи організацію автостоянок, встановлення обладнання, встановлення охорони, пропускного режиму, укладання договорів з третіми особами та отримання плати за послуги;

Заборонити Приватному підприємству «Карсад І» та будь-яким особам пов`язаних з ПП «Карсад І» () включаючи але не виключно працівників, власників, директора, бенефіціарів та осіб по найму, доступ до земельних ділянок за адресами: вул. Велекотирнівська, 19а, м. Полтава (площа 0,1500 га, кадастровий № :18:001:0450); вул. Джохара Дудаєва, 2в, м. Полтава (площа 0,1800 га, кадастровий № :18:001:0451); вул. Джохара Дудаєва, 7а, м. Полтава (площа 0,2000 га, кадастровий № :18:001:0452); вул. Київське шосе, 60-а, м. Полтава (площа 0,2500 га, кадастровий № :18:001:0453); вул. Героїв Сталінграду, 2, м. Полтава (площа 0,2731 га, кадастровий № :18:001:0470); вул. Київське шосе, 70а, м. Полтава (площа 0,3000 га, кадастровий № :18:001:0454) до вирішення справи по суті.

Ухвала набирає законної сили 08.12.2025 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Стягувачем за цією ухвалою є: Комунальне підприємство «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради (Полтавська область, місто Полтава, провулок Чайковського будинок 5, ).

Боржником за цією ухвалою є: Приватне підприємство «Карсад І», 38751, с. Розсошенці, вул. Степна, 1, Полтавського району Полтавської області. Інша адреса: 38751, с. Щербані, вул. Світла, 1, Полтавського району Полтавської області, ).

Ухвала дійсна до пред`явлення до 09.12.2028.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 08.12.2025.

Суддя Д. М. Сірош