ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"11" грудня 2025 р. Справа № 924/547/25
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Андрєєва В.І., розглянувши заяву ТОВ „Таурус Агро Плюс від 01.12.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогуу справі
за позовом Першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах: Хмельницької обласної ради, м. Хмельницький
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Берездівської спеціальної школи Хмельницької обласної ради, с. Берездів Шепетівського району Хмельницької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю „Таурус Агро Плюс, м. Славута Шепетівського району Хмельницької області
Берездівської сільської ради, с. Берездів Шепетівського району Хмельницької області
про визнання недійсною додаткової угоди від 17.06.2024 до договору передачі органами влади в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності в умовах воєнного стану від 17.06.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю „Таурус Агро Плюс та Берездівською сільською радою;
Представники сторін:
Позивач: не з`явився
Відповідач (ТОВ „Таурус Агро Плюс): Ярош В.Ю. згідно ордера
Відповідач (Берездівська сільська рада): не з`явився
Третя особа: не з`явився
Від прокуратури: Лежнін І.О. згідно посвідчення
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину додаткового рішення.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.11.2025 у справі №924/547/25 у позові Першогозаступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах -Хмельницької обласної ради відмовлено.

01.12.2025 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Таурус Агро Плюс, в якій відповідач просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з Хмельницької обласної прокуратури витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 55000,00 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Таурус Агро Плюс про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/547/25 прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 16:00 год. 04.12.2025.

Судове засідання, призначене на 16:00 год. 04.12.2025 не відбулося у зв`язку з технічним збоєм, що підтверджується Актом про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку від 04.12.2025.

Ухвалою суду від 04.12.2025 судове засідання у справі призначено на 15:00 год. 09.12.2025.

В судовому засіданні 09.12.2025 постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви на 12:00 год. 11.12.2025.

Хмельницька обласна прокуратура у запереченнях від 04.12.2025 зазначає про невідповідність заявлених до стягнення судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи в суді, критеріям розумності, співрозмірності та справедливості. Також звертає увагу, що заява про ухвалення додаткового рішення не містить розрахунків, які б обґрунтовували розумність розміру заявлених судових витрат.

Заперечуючи проти заяви ТОВ „Таурус Агро Плюс про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, прокурор посилається, зокрема, на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.09.2023 у справі №922/1832/19, в якій Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на неправильність дій відповідачів, які фактично змусили прокурора звернутися до суду за захистом порушених прав держави, справедливим і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи є застосування ч. 9 ст. 129 ГПК України та необхідність покладення саме на відповідачів понесених ними судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

З огляду на зазначене, прокурор просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ „Таурус Агро Плюс про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з Хмельницької обласної прокуратури.

Під час розгляду заяви ТОВ „Таурус Агро Плюс про стягнення витрат на правничу допомогу судом враховується наступне.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1, 2 статті 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України). Зазначений висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду від 19.08.2020р. у справі №910/7520/19.

Статтею 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

ТОВ „Таурус Агро Плюс у відзиві зазначало, що витрати на правничу допомогу та розгляд справив суді складає гонорар успіху у розмірі 55000 грн, докази чого будуть протягом 5 днів з моменту проголошення рішення.

Заява ТОВ „Таурус Агро Плюс про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подана в перший робочий день після спливу п`ятиденного строку з моменту проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підставидля зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2025 між адвокатом Ярошем В.Ю. та ТОВ "Таурус Агро Плюс" (клієнт) було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до п. 1.1. якого, на адвоката покладається обов`язок надавати необхідну правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта у господарських справах за позовами прокурорів, учасниками яких буде клієнт.

Правова допомога згідно цього договору передбачає зокрема підготовку необхідних процесуальних документів, а також представництво адвокатом інтересів клієнта у судах (п. 1.2. договору).

У п. 3.1. договору сторони дійшли згоди, що порядок, умови розрахунку розміру гонорару визначені в додатку до договору.

Згідно з п. 3.2. договору правнича допомога розглядається сторонами належною та якісною не залежно від того позитивного результату, якого вдалося досягти в суді, представництво у якому здійснювалося адвокатом.

13.06.2025 сторонами підписано додаток до договору про надання професійної правничої допомоги від 03.06.2025, відповідно до умов якого, результатом правничої допомоги із представництва клієнта у справі №924/547/25 у суді, має бути відмова у позові (пункт 1).

Згідно з п. 3 додатку, розмір гонорару за надання зазначеної професійної правничої допомоги у справі №924/547/25 складатиме 55000,00 грн. Гонорар є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань та підготовлених адвокатом документів. У будь якому випадку, професійна правнича допомога вважається наданою, а договір про її надання виконаний адвокатом у разі ухвалення рішення, яким у задоволенні позову прокурора буде відмовлено.

Факт надання допомоги оформляється атом приймання-передачі наданих послуг (пункт 4).

Клієнт зобов`язаний виплатити гонорар адвокату не пізніше 3-х місяців з моменту надання допомоги у справі №924/547/25.

27.11.2025 сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до п. 1 якого, враховуючи, що результатом правничої допомоги із представництва клієнта у справі 924/547/25 у суді мала бути відмова у позові, з огляду на ухвалення судом відповідного рішення, яким у позові у цій справі було відмовлено, сторони визнають, що адвокат надав клієнту правничу допомогу у суді у справі №924/547/25, що включає підготовку необхідних процесуальних документів та представництво, що зумовило відповідну відмову, а клієнт прийняв такі надані послуги, а саме: попереднє опрацювання матеріалів позову, підготовка відзиву, підготовка адвокатських запитів, підготовка та подання звернень з процесуальних питань, безпосередня участь у судових засіданнях, вартість 55000,00грн.

Також в матеріалах справи наявний Ордер Серія ВХ №1099307 від 17.06.2025 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Таурус Агро Плюс" на підставі договору від 03.06.2025 адвокатом Ярошем Василем Юрійовичем в господарських судах.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 у справі №904/3550/21.

У постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 Верховного Суду викладено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи наскладність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Окрім того, метою стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).

Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 908/314/18, від 12.12.2024 у справі № 920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, у постанові від 05.10.2021 у справі №907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, яка саме норма права повинна застосовуватися.

Надані заявником документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, обґрунтований. Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №910/2170/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, а також у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі № 911/3323/14.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Так, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/164/21 (провадження № 12-14гс22).

Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі наявні подані та підписані представником ТОВ "Таурус Агро Плюс" адвокатом Ярошем В.Ю.: відзив та клопотання про залишення без руху (від 26.06.2025), клопотання про продовження строку на подання зеперечень, про витребування оригіналу, інших доказів (від 08.07.2025), клопотання та витребування доказів (від 24.07.2025), клопотання про долучення та витребування доказів (від 24.07.2025), заяви про відкладення розгляду справи від 24.09.2025.

Також представник відповідача - адвокат Ярош В.Ю. приймав участь в підготовчих засіданнях по справі №924/547/25, які були проведені 01.07.2025, 08.07.2025, 24.07.2025, 20.08.202 та в судових засіданнях по даній справі 16.10.2025, 04.11.2025, 12.11.2025, 24.11.2025.

Дослідивши надані ТОВ "Таурус Агро Плюс" докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат напрофесійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.05.2025 у справі №903/753/22.

Однак, під час розгляду заяви ТОВ "Таурус Агро Плюс" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом враховуються положення ч. 9 ст. 129 ГПК України, якою передбачено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право здійснити розподіл судових витрат у вище зазначений спосіб.

Ухвалюючи рішення у даній справі судом було встановлено, що Берездівською сільською радою без погодження з землекористувачем передано у строкове платне користування ТОВ "Таурус Агро Плюс" спірну земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та після закінчення строку дії договору оренди від 17.06.2022, поновлено ТОВ "Таурус Агро Плюс" строк дії договору на підставі додаткових угод від 17.06.2023 та 17.06.2024.Таким чином, суд дійшов висновку, що земельна ділянка надана в користування закладу освіти використовується в цілях, не пов`язаних з освітнім процесом.

Отже, за результатами розгляду справи по суті було з`ясовано, що спір між сторонами у даній справі виник саме внаслідок неправильних дій відповідачів, і лише враховуючи обрання прокурором неефективного способу захисту, який не призведе до захисту інтересів держави у сфері охорони земель закладу освіти та не відновить права позивача та школи, як користувача спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, з огляду на неправильність дій відповідачів, які фактично призвели до вимушеного звернення прокурора до суду за захистом порушених інтересів держави, суд вважає справедливим і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, застосування частини 9 статті 129 ГПК України та необхідність покладення на відповідача - ТОВ "Таурус Агро Плюс" понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2023 у справі №922/1832/19.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Таурус Агро Плюс від 01.12.2025 про стягнення з Хмельницької обласної прокуратури 55000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.12.2025.

Суддя О.Є. Танасюк