УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 906/902/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд Інвест» (далі - ТОВ «Технобуд Інвест», скаржник)

на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025

за скаргою ТОВ «Технобуд Інвест» від 28.07.2025 (вх. г/с №01-19/98/25 від 28.07.2025) про визнання бездіяльності державного виконавця ВДВС незаконною та зобов`язання вчинити дії

до Головного державного виконавця Коростенського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бовсунівської Марини Вячеславівни

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МВІ Атлас Україна»

про стягнення 32 404,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Технобуд Інвест» 22.11.2025 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, просить, зокрема, скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 (повний текст постанови складено 06.11.2025) та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24, а справу направити для продовження розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.11.2025 для розгляду справи №906/902/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

Ухвалою Верховного Суду від 28.11.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд Інвест» на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі №906/902/24 залишено без руху у зв`язку із наданням скаржникові строку для усунення недоліку, шляхом надання касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої у відповідному абзаці частини другої статті 287 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з огляду на предмет касаційного оскарження, з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Крім того, в ухвалі зазначено та роз`яснено, що з огляду на повноту та межі неусунення недоліків касаційної скарги протягом установленого строку може мати наслідки повернення скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвалу Верховного Суду від 28.11.2025 у справі №906/902/24 доставлено ТОВ «Технобуд Інвест» та його представнику - Положію Ігорю Олександровичу в Електронні кабінети: 28.11.2025 о 12:50 та о 12:54 відповідно, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет Електронного суду, зокрема, від 09.12.2025.

За приписами частин шостої та сьомої статті 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення; якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

ТОВ «Технобуд Інвест» та його представник отримали ухвалу 28.11.2025 до 17 години, а тому за приписами статті 116 ГПК України та частин шостої, сьомої статті 242 ГПК України, останній день для усунення недоліків касаційної скарги, припадає на 08.12.2025.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28.11.2025 у справі №906/902/24 ТОВ «Технобуд Інвест» 08.12.2025 через Електронний суд подало до Верховного Суду касаційну скаргу (уточнена в новій редакції).

З огляду на викладене скаржник подав касаційну скаргу в межах строку, наданого Судом ухвалою від 28.11.2025 у справі №906/902/24.

Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу (уточнена в новій редакції), дійшов висновку про її повернення разом з доданими до неї документами з огляду на таке.

Так, перевіривши касаційну скаргу ТОВ «Технобуд Інвест» (уточнена в новій редакції) на відповідність виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, Суд виходить з такого.

Процесуальний закон (стаття 290 ГПК України) покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та / або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.

Системний аналіз статті 287 ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24, залишена без змін Північно-західним апеляційним господарським судом постановою від 04.11.2025, якою провадження з розгляду скарги ТОВ «Технобуд Інвест» від 28.07.2025 (вх. г/с №01-19/98/25 від 28.07.2025) про визнання бездіяльності Головного державного виконавця Коростенського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бовсунівської Марини Вячеславівни неправомірною та зобов`язати вчинити виконавчі дії за правилами статей 339- 342 ГПК України закрито.

Отже, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 переглянута ухвала Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24 про розгляд скарги на бездіяльність державного виконавця, якою закрито провадження.

З огляду на викладене оскаржується постанова зі справи якою переглянута ухвала про розгляд скарги на бездіяльність державного виконавця, якою закрито провадження (що підпадає під частину першу статті 255 ГПК України), і належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу (пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України).

Верховний Суд звертає увагу, що частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Для оскарження судових рішень зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України визначено підстави для їх оскарження за пунктами 1- 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Водночас відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України є підставою для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, тобто саме для ухвал суду переглянутих апеляційним судом, та ухвал апеляційної інстанції, передбачених у пункті 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Суд касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень), з посиланням/вказівкою, як на підставу касаційного оскарження абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України.

ТОВ «Технобуд Інвест» у поданій касаційній скарзі (уточнена в новій редакції) зазначає, зокрема, що:

«Вважаємо незаконними ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу такою, що:

1. стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо правомірності застосування судом аналогії права в господарському судовому процесі, враховуючи відсутність висновку Верховного Суду з цього питання

2. справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника, з наступних підстав: 1. неправильне застосування судом норми матеріального права - ч.2 ст. 19 Конституції України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування частини другої статті 19 Конституції України у подібних правовідносинах;).»

« 2. порушення норм процесуального права - розділу VI СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року №660/612/16-ц (провадження №14-19цс19)….».

Верховний Суд відмічає, що наведені скаржником підстави оскарження судових рішень з цієї справи узгоджуються з підставами визначеними пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України та випадками для перегляду судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України для відкриття касаційного провадження для оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд відзначає, що скаржником у касаційній скарзі (уточнена в новій редакції) інших підстав для оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 не наведено.

Отже, скаржник у касаційній скарзі (уточнена в новій редакції) визначив, підставою для касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою переглянута ухвала місцевого суду, як пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду так і випадки для перегляду судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України для оскарження рішення суду за пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Проте, як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 28.11.2025 у цій справі:

частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України;

при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення;

скаржник не посилається на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України (оскільки оскаржується судове рішення, передбачене пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України).

ТОВ «Технобуд Інвест» у касаційній скарзі (уточнена в новій редакції) вимог ухвали Верховного Суду від 28.11.2025 у справі №906/902/24 щодо виконання положень пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України не виконав та не зазначив підстави касаційного оскарження постанови апеляційного суду, якою переглянута ухвала місцевого суду, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу, зокрема, не визначив абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України та обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження, оскільки, зазначивши у поданій касаційній скарзі (уточнена в новій редакції), що вважає справу такою, що: стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника, а суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, не є тими підставами оскарження постанови після перегляду ухвали у цій справі за предметом його оскарження (пункт 2 частина перша статті 287 ГПК України), що визначені абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК України (підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права) для їх оскарження.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту касаційної скарги та строку її подання.

Відповідно до приписів статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За таких обставин скаржником вимог ухвали Суду від 28.11.2025 щодо виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України не виконано.

Верховний Суд виходить з того, що Судом ухвалою від 28.11.2025, зокрема, чітко вказані недоліки касаційної скарги про те, що вона не містить підстав з огляду на предмет оскарження (ухвала місцевого суду переглянута постановою апеляційного суду) (в цьому випадку вона полягала в не виконанні положень пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України).

Отже, перевіркою касаційної скарги (уточнена в новій редакції) щодо усунення недоліку касаційної скарги на відповідність вимог ГПК України, Верховним Судом встановлено, що скаржником не усунуто недолік касаційної скарги, оскільки не зазначено підстави касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою переглянута ухвала місцевого суду, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), з огляду на предмет касаційного оскарження, на виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 292 ГПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про повернення касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, враховуючи, що скаржник не усунув недолік касаційної скарги щодо надання касаційної скарги в новій редакції з визначенням підстави касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою переглянута ухвала місцевого суду, визначеної у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), конкретних норм права, що порушені та належного обґрунтування того, у чому полягає неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження, згідно з вимогами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги зазначені в ухвалі Суду від 28.11.2025 не усунуто, а саме не дотримано вимог щодо змісту касаційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що наявні підстави для повернення касаційної скарги з доданими до неї матеріалами скаржнику, у відповідності до частини п`ятої статті 292 ГПК України.

При цьому Верховним Судом ураховано принцип рівності сторін перед законом і судом, принцип змагальності судового процесу, з огляду на що належний баланс між забезпеченням реалізації звернення заявника до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо форми та змісту касаційної скарги) та принципу res judicata, у цій справі судом касаційної інстанції дотримано.

Вказане не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже скаржник має право повторно на загальних підставах звернутися з касаційною скаргою до Суду у відповідності до вимог статей 288, 290, 291 ГПК України.

Керуючись статтями 170, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд Інвест» на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі №906/902/24 з усіма доданими до неї матеріалами та касаційну скаргу (уточнеа в новій редакції) повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов