ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2025 р. Справа№ 922/1455/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 06.11.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Лозівської окружної прокуратури Харківської області

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025

у справі №922/1455/25 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі:

1. Лозівської міської ради Харківської області,

2. Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Востокенерготрейд

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області (далі прокуратура) в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області (далі Лозівська міська рада/позивач-1) та Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради (далі далі Управління/позивач-2) звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Востокенерготрейд (далі ТОВ Востокенерготрейд/відповідач) про:

- визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 15.05.2024 до договору № 01/01/-39В/99 від 18.03.2024;

- визнання недійсною додаткової угоди № 3 від 13.06.2024 до договору № 01/01/-39В/99 від 18.03.2024;

- стягнення із ТОВ Востокенерготрейд на користь Управління 646 485,00 грн - надмірно сплачених коштів за електричну енергію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок укладення спірних додаткових угод суттєво зменшено обсяг предмету закупівлі та збільшено ціну за одиницю товару (більше ніж на 10 % від початкової вартості за одиницю товару), що є порушенням ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 30.04.2025 позовну заяву прокуратури передав за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №922/1455/25 у задоволенні позову Керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області, який діє в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області та Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради відмовлено.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що з огляду на те, що договір про постачання електричної енергії споживачу №01/01/-39В/99 від 18.03.2024 укладено згідно із положеннями Закону України Про публічні закупівлі, з урахуванням Особливостей № 1178, відповідно до спірних правовідносин застосовуються положення п. 19 Особливостей № 1178, в якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, немає прив`язки до обмеження у 10 % щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Лозівська окружна прокуратура Харківської області звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд відкрити апеляційне провадження у справі №922/1455/25. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права. Ухвалити нове рішення, яким задовільнити у повному обсязі позовні вимоги керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області про визнання недійсними додаткових угод №2 від 15.05.2024 та до Договору №01/01/-39В/99 від 18.03.2024 та №3 від 13.06.2024 до Договору №01/01/-39В/99 від 18.03.2024 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВОСТОКЕНЕРГОТРЕЙД () на користь Управління освіти , молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області () грошові кошти у розмірі 646 485 грн. Судові витрати стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВОСТОКЕНЕРГОТРЕЙД () за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 0901010. Про день та час розгляду апеляційної скарги повідомити сторони, Лозівську окружну прокуратуру Харківської області та Київську міську прокуратуру.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 15.05.2024 та № 3 від 13.06.2024 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 01/01/-39В/99 від 18.03.2024 та стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів у сумі 646 485 грн є передчасним та таким, що зроблений всупереч вимогам статті 41 Закону України Про публічні закупівлі та положенням статті 203, 215 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Лозівської окружної прокуратури Харківської області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №922/1455/25. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Лозівської окружної прокуратури Харківської області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №922/1455/25. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 06.11.2025.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання та розгляд клопотання

Прокурор з`явився у судове засідання 06.11.2025 та надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання 06.11.2025 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18.03.2024 за результатами процедури відкритих торгів по закупівлі (UA-2024-02-14-010149-а) між Управлінням освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області (далі споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Востокенерготрейд (далі постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №01/01/-39В/99, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити замовнику товар, визначений згідно коду ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

У п. 1.2. договору визначено, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України Про публічні закупівлі з урахуванням особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (зі змінами) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312.

Згідно з п. 2.3. договору, обсяг постачання електричної енергії: 736 700 кВт/год. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

У відповідності до умов п. 3.1. договору, строк (термін) поставки: до 31.10.2024.

Відповідно до п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем специфікацією, яка є додатком 1 до цього договору.

Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 4 243 392,00 грн, в тому числі ПДВ 707 232,00 грн. З урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання споживача за цим договором в частині оплати поставленої енергії виникають у 2024 році, та в межах асигнувань, встановлених кошторисом. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення цього становить 5,76 грн за 1 кВт*год.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що джерело фінансування: місцевий бюджет 3 254 400,00 грн; власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства) 122 112,00 грн; за рахунок відшкодування вартості енергоносіїв 866 880,00 грн. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

За змістом п. 13.4. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 19 постанови від 12.10.2022 №1178 Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (зі змінами), що мають бути оформлені шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. У разі зміни регульованих цін (тарифів), які враховуються при розрахунку ціни на електричну енергію постачальник здійснює коригування шляхом збільшення/зменшення відповідної регульованої складової з дати її введення в дію на підставі відповідних постанов НКРЕКП.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з дати, вказаної у цьому договорі, та в цілому до 31.12.2024, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами до їх повного виконання (п. 13.2. договору).

15.05.2024 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору про постачання електричної енергії споживачу №01/01/-39В/99 від 18.03.2024, відповідно до умов якої сторони досягли домовленості внести зміни, а саме:

1. Змінити ціну за одиницю товару з 15.05.2024 за 1 кВт*год 6,556536 грн з ПДВ.

2. Викласти пункт 2.3. договору в наступній редакції: 2.3. Обсяг постачання електричної енергії: 679 805,179 кВт*год. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків..

3. Доповнити абзац 4 пункту 5.1. договору та викласти в наступній редакції: Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення цього договору становить 5,76 грн за 1 кВт*год, з 15.05.2024 становить 6,556536 грн за 1 кВт*год..

4. Сторони домовились додаток 1 та 2 до договору викласти в новій редакції.

5. Інші умови вищевказаного договору, не змінені цією угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше, і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

13.06.2024 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 3 про внесення змін до договору про постачання електричної енергії споживачу №01/01/-39В/99 від 18.03.2024, відповідно до умов якої сторони досягли домовленості внести зміни, а саме:

1. Змінити ціну за одиницю товару з 13.06.2024 за 1 кВт*год 7,775928 грн з ПДВ.

2. Викласти пункт 2.3. договору в наступній редакції: 2.3. Обсяг постачання електричної енергії: 624463,122 кВт*год. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків..

3. Доповнити абзац 4 пункту 5.1. договору та викласти в наступній редакції: Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення цього договору становить 5,76 грн за 1 кВт*год, з 15.05.2024 становить 6,556536 грн за 1 кВт*год, з 13.06.20224 становить 7,775928 грн за 1 кВт*год з ПДВ..

4. Сторони домовились додаток 1 та 2 до договору викласти в новій редакції.

5. Інші умови вищевказаного договору, не змінені цією угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше, і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

21.08.2024 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 4 про внесення змін до договору про постачання електричної енергії споживачу №01/01/-39В/99 від 18.03.2024, якою сторони, відповідно до пп. 3 п. 19 постанови від 12.10.2022 №1178 Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (зі змінами) та п. 13.4. розділу 13 договору №01/01/-39В/99 від 18.03.2024, дійшли взаємної згоди внести зміни до абзацу 1 п. 5.4. договору та викласти їх в новій редакції наступним чином:

п. 5.4. Джерела фінансування: місцевий бюджет 3 158 812,00 грн; власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства) 217 700,00 грн; за рахунок відшкодування вартості енергоносіїв 866 880,00 грн.

Отже, Керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області зазначає, що додаткові угоди № 2 від 13.05.2024 та № 3 від 13.06.2024 до договору про постачання електричної енергії споживачу №01/01/-39В/99 від 18.03.2024, укладені з порушенням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме, внаслідок укладення спірних додаткових угод суттєво зменшено обсяг предмету закупівлі та збільшено ціну за одиницю товару (більше ніж на 10%) шляхом зменшення кількості закуповуваного товару, що є підставою для визнання цих угод недійсними.

Як зазначалось колегією судді вище, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що з огляду на те, що договір про постачання електричної енергії споживачу №01/01/-39В/99 від 18.03.2024 укладено згідно із положеннями Закону України Про публічні закупівлі, з урахуванням Особливостей № 1178, відповідно до спірних правовідносин застосовуються положення п. 19 Особливостей № 1178, в якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, немає прив`язки до обмеження у 10 % щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Колегія суддів вважає дані висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Законом України «Про публічні закупівлі» (далі Закон) встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Абзацом 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» .

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі», уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Положенням про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, визначено, що вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державних та публічних закупівель.

Відповідно до роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (перейменовано в Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 29.08.2019) «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» від 07.04.2015 № 3302-05/11398-07, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Отже, сторони у випадку коливання цін на ринку наділені правом вносити зміни до договору щодо ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Тобто, кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Відповідно до ст. 13 ЦК України кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду особам.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом Таким чином зміна умов Договору відбувається за згодою обох сторін. У п. 13.7. Договору передбачено, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

У даному випадку Замовник, який мав беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції ТОВ «ВОСТОКЕНЕРГОТРЕЙД» про збільшення ціни підписав додаткові угоди, внаслідок чого ціна електричної енергії збільшилася.

Це призвело до повного нівелювання результатів відкритих торгів, адже, держава втратила можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, але електричну енергію по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити так і не змогла; натомість була змушена оплачувати електричну енергію за ціною, вище аніж встановлена Договором, укладеним внаслідок відкритих торгів.

Під час проведення процедури закупівлі, відповідач при поданні остаточної пропозиції, свідомо занизив ціни на продукцію з метою отримання перемоги та створення несприятливих умов для учасників торгів, їх дискримінації, непрозорості, спотворення добросовісної конкуренції тощо.

Підставою внесення змін до істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару обґрунтовується довідками від Харківської торгово промислової палати від 15.05.2024 №546-1/24, які знаходяться у володінні відповідача та Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради.

У ціновій довідці зазначені середньозважені ціни на електричну енергію «на добу наперед» у торговій зоні ОЕС та порівняння між вказаними періодами.

Дана довідка носить фактографічно інформаційний характер та не враховує умов договорів та контрактів. Вищезазначене свідчить про те, що укладанням додаткових угод безпідставно підвищена ціна на електричну енергію, враховуючи, що наведені у довідках Харківської торгово промислової палати відомості жодним чином не доводять коливання ціни на електричну енергію.

Таким чином, у довідках Харківської торгово-промислової палати не зазначено вартість електричної енергії на попередні дати, з яких почалася зміна ціни на ринку, а лише зазначено вартість на конкретну дату. Крім того, у вказаному висновку не зазначено, чи є вказана ціна середньою по Україні та якою є середня ціна на електричну енергію на території окремих регіонів України. Вказаний висновок не відображає інформацію, яка надає можливість прослідкувати динаміку цін, а отже встановити її рух у бік збільшення чи зменшення та встановити факт наявності коливання ціни.

Також, вищезазначений документ, не містить доказів на підтвердження ринкової вартості електричної енергії на момент укладення Договору, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни впродовж року.

Вказаний висновок не містить інформації щодо коливання ціни на ринку в сторону його збільшення після укладення Договору та за своїм змістом та суттю є лише документом довідково-інформаційного характеру та фактично дублює дані із сайту ДП «Оператор ринку», в якому не міститься точної інформації про коливання цін на електричну енергію станом як на момент звернення товариства про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод.

Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін. Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

Аналогічної правової позиції у тотожних правовідносинах дотримується Верховний Суд у постановах від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18.

Верховний Суд у постанові № 927/491/19 від 18.06.2021 зазначив, що постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Тобто колегія суддів констатує, що в обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару ТОВ «ВОСТОКЕНЕРГОТРЕЙД» не надано належних підтверджуючих документів.

Відповідачем не надано будь-яких документів, з яких можливо було б визначити динаміку ціни у період з часу укладення договору про закупівлю товарів по дату укладення додаткових угод до договору про закупівлю товарів.

Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у постановах, від 26.02.2019 № 925/683/18, від 26.03.2019 № 912/898/18, від 16.04.2019 № 915/346/19, неодноразово звертав увагу, що без належного обґрунтування, а також достатнього документального підтвердження, відсутні правові підстави для збільшення ціни товару за договором у відповідності до укладених додаткових угод і укладення таких додаткових угод є порушенням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

У свою чергу, вищевказане підтверджує відсутність коливання ціни на предмет закупівлі, а оспорювані додаткові угоди до Договору, укладені без належного обґрунтування, достатнього документального підтвердження, а також за відсутності коливання ціни на товар, тобто в порушення вимог ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»

Отже, уклавши договір поставки № 01/01/-39В/99 від 18.03.2024 ТОВ «ВОСТОКЕНЕРГОТРЕЙД» прийняло на себе зобов`язання постачати предмет поставки (електричну енергію) протягом усього періоду договору, тобто до 31.12.2024 та підприємство усвідомлювало всі фінансові ризики такої підприємницької діяльності.

Тож, рішення переможця про підписання договору є його добровільне волевиявлення, про те, що він згідний на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, що майже відразу після укладення договору, відповідач почав ініціювати питання щодо збільшення закупівельної ціни з підстав коливання ціни на ринку товарів. Указане свідчить про наявність мети переможця закупівлі не виконувати умови договору про закупівлю товарів згідно наданої пропозиції.

На переконання колегії суддів, такі дії відповідача та Управління порушують принципи закупівель, встановлені ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі», такі як: принцип максимальної економії та ефективності, добросовісної конкуренції серед учасників, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель.

Так, в основі поняття «права на добросовісну конкуренцію» лежать такі фундаментальні ознаки, як добропорядність, розумність та справедливість. Публічна закупівля передбачає вільну конкуренцію серед учасників. І замовник публічної закупівлі повинен забезпечити її дотримання також і на стадії виконання укладеного договору, як із переможцем закупівель. Відповідно до Конституційних принципів захисту конкуренції, держава гарантує збереження та розвиток ринкової конкуренції, недопущення зловживань монопольним становищем, забезпечення регулювання сфер державних і природних монополій, а також прийняття та реалізацію такого законодавства, яке сприяло збільшенню кількості постачальників, покупців, продавців продукції та інших осіб, що господарюють на товарних ринках України.

Відповідно до приписів частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно норм частини 1 статті 216 названого Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 (далі Постанова №11), правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Сторонами, всупереч інтересів держави без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного Договору, укладено додаткові угоди до Договору, якими суттєво зменшено обсяги предмету закупівлі та збільшено ціну за одиницю товару шляхом зменшення кількості закуповуваного товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів.

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що оспорювані додаткові угоди до Договору не відповідають вищезазначеним вимогам Закону та порушують встановлені даним Законом принципи.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вищевказані додаткові угоди укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. 632 ЦК України, а також суперечать інтересам держави в частині недотримання вимог щодо максимальної економії та ефективності витрачання бюджетних коштів, виділених на вищевказану закупівлю. Враховуючи викладене, зазначені угоди (правочини) підлягають визнанню недійсними у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У даному випадку в результаті укладення недійсних додаткових угод державі заподіяна шкода у виді надмірно сплачених грошових коштів, а саме: обсяг електричної енергії за 2024 рік склав 624 463,122 кВт (відповідно до додатку до договору постачання №2), первісна ціна за Договором складала 5,76 грн., тобто Управління повинно було за відповідний обсяг спожитої електричної енергії сплатити 3 596 907,58 грн., натомість сплатило фактично 4 243 392,91 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 646 485 грн.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає, оскільки у даній справі допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим є незаконним та підлягає скасуванню на підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Вимогами ч. 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона держала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із ч.ч. 3,4 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з п. 2 ч. 5 наведеної норми істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

У постанові від 23.01.2024 по справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто допущення можливості перебільшення встановленого в законі обмеження до 10 % збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку навіть у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії - зводить нанівець мету вищенаведеного Закону щодо забезпечення створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що після укладення Договору про постачання електричної енергії споживачу № 01/01/-39В/99 від 18.03.2024 за ініціативою Відповідача сторонами було укладено Додаткові угоди № 2 та № 3 до вказаного Договору, внаслідок чого було збільшено вартість електричної енергії за 1 КВт/год, а зменшення самої ціни Договору зумовлено зменшенням її кількості.

Однак всупереч встановленим обставинам судом першої інстанції зазначено, що Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 12.10.2022 № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», тобто суд дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України наразі надав право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення (без прив`язки до обмеження у 10 %.

Однак, місцевим господарським судом не враховано, що вказана постанова не є підставою до зміни вищенаведених вимог Закону України «Про публічні закупівлі» і те, що допущення можливості перебільшення встановленого в законі обмеження до 10 % збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку навіть у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії - зводить нанівець мету вищенаведеного Закону щодо забезпечення створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель.

З урахування викладеного, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 15.05.2024 та № 3 від 13.06.2024 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 01/01/-39В/99 від 18.03.2024 та стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів у сумі 646 485 грн є передчасним та таким, що зроблений всупереч вимогам статті 41 Закону України Про публічні закупівлі та положенням статті 203, 215 ЦК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Лозівської окружної прокуратури Харківської області на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №922/1455/25 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №922/1455/25 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 15.05.2024, додаткову угоду № 3 від 13.06.2024 до Договору №01/01/-39В/99 від 18.03.2024 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Востокенерготрейд (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5-Б, ) на користь Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області (64604, м. Лозова, Харківська обл., мікрорайон, 1, б. 1., ) грошові кошти у розмірі 646 485 (шістсот сорок шість тисяч чотириста вісімдесят п`ять) 00 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Востокенерготрейд (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5-Б, ) на користь Харківської обласної прокуратури (, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 0901010) 31 505 (тридцять одну тисячу п`ятсот п`ять) грн. 00 коп. судових витрат.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №922/1455/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 10.12.2025. (у зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. у відрядженні)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк