ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/67/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Бойчук М.М.,

від Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області: не з`явився

від Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС: Заїченко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 року, суддя першої інстанції Шаратов Ю.А., повний текст складено та підписано 03.07.2025 року

у справі №916/67/25

за позовом:Виконувача обов`язків керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС

про стягнення 3 102 828,53 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.05.2025 у справі №916/67/25 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС на користь Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області 2 815 994,14 грн безпідставно збережених коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, 223 589,93 грн інфляційних втрат, 63 244,46 грн 3 % річних. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС на користь Одеської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в розмірі 46 542,43 грн.

20.06.2025 на адресу суду надійшла заява керівника Доброславської окружної прокуратури, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС на користь Одеської обласної прокуратури (отримувач коштів Одеська обласна прокуратура судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 514,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 у справі №916/67/25 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС на користь Одеської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 514,00 грн.

Судом встановлено, що Доброславська окружна прокуратура понесла у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції витрати у розмірі 48 056,43 грн, з яких 46 524,43 грн судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру (ставка судового збору становить 1,5% ціни позову), що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2024 № 3020 та 1 514,00 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), що підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2025 № 94. Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.05.2025 у справі № 916/67/25, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС на користь Одеської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в розмірі 46 542,43 грн. Отже, рішенням Господарського суду Одеської області від 23.05.2025 у справі №916/67/25 не вирішено питання про судові витрати, а саме, стягнення на користь прокуратури судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1 514,00 грн.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС, в якій останнє просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 у справі №916/67/25.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що додаткове рішення мало бути ухвалене протягом десяти днів з дня проголошення основного рішення, з огляду на норми ст. 244 ГПК України. Проте, суд першої інстанції ніяк не обґрунтовує доцільність ухвалення додаткового рішення вже після закінчення строків на апеляційне оскарження основного рішення.

У відзиві прокурор зазначає, що за змістом ч.ч.2, 3 ст. 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Ураховуючи викладене, процесуальним законом чітко та за відсутності підстав для множинного тлумачення встановлено строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, а також початок його перебігу. Таким чином, доводи ТОВ «СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС» про необхідність ухвалення додаткового рішення протягом десяти днів з дня проголошення основного рішення суду зумовлені неправильним розумінням процесуального закону, що виключає їх як необґрунтовані.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду на 30.09.2025 об 11:30 та в подальшому призначено на 13.11.2025 об 11:00.

Протокольною ухвалою суду від 13.11.2025 відкладено розгляд справи на 09.12.2025 о 12:35.

В судовому засіданні 09.12.2025 брали участь прокурор та представник відповідача. Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області участі не брала, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представника Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо він не вирішив питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Із аналізу змісту ст. 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.

Додаткове рішення це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. /У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу/ (постанови Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №923/631/15, від 23.01.2020 у справі №910/20089/17).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову є матеріальна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пайової участі у загальній сумі 3 102 828,53 грн

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання позовної заяви складає 46 542,43 грн (3 102 828,53 грн х 1,5%).

Підпунктом 3 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору складає 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у 3 028,00 грн, а тому 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 514,00 грн.

Отже, за поданням заяви про забезпечення позову прокурор мав сплатити 1 514,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Доброславська окружна прокуратура понесла у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції витрати у розмірі 48 056,43 грн, з яких 46 524,43 грн судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру (ставка судового збору становить 1,5% ціни позову), що підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2024 № 3020 та 1 514,00 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), що підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2025 № 94.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.05.2025 у справі № 916/67/25, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС на користь Одеської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в розмірі 46 542,43 грн.

Отже, рішенням Господарського суду Одеської області від 23.05.2025 у справі № 916/67/25 не було вирішено питання про судові витрати, а саме, стягнення на користь прокуратури судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1 514,00 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта про те, що додаткове рішення повинно бути ухвалене протягом десяти днів саме з дня проголошення основного рішення, оскільки за змістом ч. 2 ст. 244 ГПК України заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання рішення, тобто закон не обмежує можливість звернення строками апеляційного оскарження і не прив`язує її до дати ухвалення основного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд ухвалює додаткове рішення протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Отже, початок перебігу цього строку пов`язаний виключно з датою подання заяви, а не з датою проголошення рішення, як помилково стверджує апелянт.

Як було зазначено вище, додаткове рішення за своєю правовою природою є актом правосуддя, спрямованим на усунення неповноти основного рішення; воно не змінює суті рішення по справі, не встановлює нових прав чи обов`язків для осіб, які не брали участі у справі, і не вирішує питань, які не були предметом дослідження суду; додаткове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо дослідження фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Законом України "Про судовий збір" визначений розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, пропорційний розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 у справі №916/67/25.

За таких обставин, апеляційна скарга на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 у справі №916/67/25 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ-СТРОЙ ПЛЮС на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 у справі №916/67/25 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 у справі №916/67/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.12.2025.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Н.М. Принцевська

Я.Ф. Савицький