ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/5795/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Алієва К.О.,

за участю представників учасників справи:

від прокуратури Місюрко Г.А.,

від Ради не з`явився,

від ОСОБА_1 - не з`явився,

від ОСОБА_2 - не з`явився,

від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Бойко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2025, ухвалене суддею Літвіновим С.В., м. Одеса, повний текст складено та підписано 05.03.2025

у справі № 916/5795/23

за позовом Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави

до відповідачів:

1. Одеської міської ради;

2. ОСОБА_1 ;

3. ОСОБА_2 ;

4. ОСОБА_3 ;

5. ОСОБА_4 ,

про: усунення перешкод шляхом визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними договорів та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси (далі Прокурор) в інтересах держави звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради (далі Рада), ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), в якому просив:

1. Усунути перешкоди, шляхом визнання незаконним та скасування п.п. 43 п. 2 рішення Ради № 1404-V від 04.07.2007 «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році», та внесення змін до рішень Ради в частині внесення до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації підвальні приміщення площею 90,2 кв. м та 85,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 для викупу співвласниками нежилого приміщення магазину «Мебель» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках кожний за грошові кошти;

2. Усунути перешкоди, шляхом визнання незаконним та скасування п.п. 30 п. 9 рішення Ради № 3430-V від 09.10.2008 «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2008 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради в частині внесення до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації підвальні приміщення площею 90,2 кв. м та 85,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 для викупу співвласниками нежилого приміщення магазину «Мебель» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках кожний за грошові кошти;

3. Усунути перешкоди, шляхом визнання незаконним та скасування п.п. 11 п. 10 рішення Ради № 3767-V від 25.12.2008 «Про перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації та відчуженню, та внесення змін до рішень Ради в частині внесення до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації підвальні приміщення площею 90,2 кв. м та 85,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 для викупу співвласниками нежилого приміщення магазину «Мебель» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках кожний за грошові кошти;

4. Усунути перешкоди, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1302 від 25.03.2009 на нежилі підвальні приміщення № 509 та нежилі підвальні приміщення № 510, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складаються з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 85,8 кв. м та нежилих приміщень підвалу, загальною площею 90,2 кв. м, укладеного між Територіальною громадою м. Одеси в особі Ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

5. Усунути перешкоди, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1403 від 31.07.2009 на 1/2 частини нежилих підвальних приміщень № 509, загальною площею 1/2 від 85,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

6. Усунути перешкоди, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1404 від 31.07.2009 на 1/2 частини нежилих підвальних приміщень № 510, загальною площею 1/2 від 90,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

7. Усунути перешкоди, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу № 8 від 05.01.2021 на 1/2 частки нежилих підвальних приміщень № 509, загальною площею 85,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

8. Усунути перешкоди, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу № 11 від 05.01.2021 на 1/2 частки нежилих підвальних приміщень № 510, загальною площею 95,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

9. Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як співвласників усунити перешкоди у користуванні територіальною громадою м. Одеси приміщенням протирадіаційним укриття № 57048, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 89 шляхом його повернення територіальній громаді міста Одеси.

Позов мотивований тим, що вищевказані приміщення є протирадіаційним укриттям, яке у 2007 році було незаконно передано з комунальної у приватну власність фізичним особам.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.02.2025 у справі № 916/5795/23 у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що дійсно, спірні нежилі підвальні приміщення є колишнім протирадіаційним укриттям, які по сьогоднішній день належать фізичним особам на праві приватної власності. Водночас, суд зазначив, що позовні вимоги є вимогами віндикаційного характеру, а тому на них поширюється загальна позовна давність, яка у даному випадку пропущена.

Не погодившись з рішенням суду, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури (далі Прокурор) подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції помилково визначив правову природу заявленого позову, а відтак дійшов помилкового висновку про пропуск строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали даної справи, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з суду першої інстанції.

01.04.2024 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 за апеляційною скаргою прокурора на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2025 у справі № 916/5795/23 відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 25.04.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, призначено справу № 916/5795/23 до розгляду на 20.05.2025 о 13:30 год.

08.04.2025 від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачі заперечували проти її задоволення, зазначаючи, зокрема, що вимоги прокурора не є вимогами негаторного характеру, а є вимогами віндикаційного характеру, а відтак до даних правовідносин можуть бути застосовані строки позовної давності.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2025 у справі № 916/5795/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду справи № 918/938/23 (офіційного оприлюднення повного тексту постанови).

Колегією суддів було встановлено, що постановою Верховного суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 29.05.2025 (оприлюднено 27.08.2025) у справі № 918/938/23 касаційну скаргу Першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури задоволено частково; мотивувальну частину постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 у справі № 918/938/23 змінено, виклавши у редакції цієї постанови, а в решті залишено без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 поновлено провадження у справі № 916/5795/23, запропоновано учасникам справи у строк до 31.10.2025 надати письмові пояснення з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 29.05.2025 у справі № 918/938/23 та призначено розгляд даної справи на 04.11.2025 о 14:15 год.

23.10.2025 від представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких, з посилання на вказану постанову Верховного Суду, вкотре наголошено, що у даному випадку прокурор мав звертатися саме з вимогами про витребування майна, тобто віндикаційним позовом.

Головуючий суддя Богацька Н.С. перебувала у відпустці з 03.11.2025 по 05.11.2025 відповідно до наказу голови суду від 29.10.2025 № 307-в, а також з 06.11.2025 по 07.11.2025 відповідно до наказу в.о. голови суду від 06.11.2025 № 312-в, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги 04.11.2025 о 14:15 год. не відбувся, про що була складена відповідна довідка.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 повідомлено учасників справи № 916/5795/23, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2025 відбудеться 09.12.2025 о 14:00 год.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

В судове засідання з`явився прокурор та представник ОСОБА_4 та Бахчевана М.В.

Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Як встановлено судом, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.07.2007 № 756 «Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси», яке прийнято відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 № 266-І «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» вирішено, серед іншого, провести технічну інвентаризацію та зареєструвати за Одеською міською радою об`єкти нежитлового фонду комунальної власності, згідно з додатком (п. 1.1.); оформити та видати Одеській міській раді свідоцтва про право власності на об`єкти, зазначені в додатку до цього рішення (а.с.75-76 т. 1).

Додатком до вказаного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.07.2007 № 756 є Перелік об`єктів нежитлового фонду комунальної власності, відповідно до пунктів 72, 73 якого є підвальні приміщення № 509, загальною площею 85,8 кв.м., та № 510 загальною площею 90,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 77-79 т. 1).

На підставі вказаного рішення Виконавчого комітету, 26.09.2007 видані відповідні свідоцтва про право власності (власник територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради) (а.с.80, 98 т.1).

Рішенням Ради № 1404-V від 04.07.2007 «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році» затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають відчуженню у 2007 році, підпунктом 43 пункту 2 якого є підвальні приміщення площею 90,2 кв. м та 85,8 кв. м за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 89. Спосіб та умови продажу: викуп співвласниками нежилого приміщення магазину «Мебель» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках кожний за грошові кошти (а.с.123-127 т.1).

Рішенням Ради № 3430-V від 09.10.2008 «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2008 році, внесення змін до рішень Одеської міської ради» до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації включені підвальні приміщення площею 90,2 кв. м та 85,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 для викупу співвласниками нежилого приміщення магазину «Мебель» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках кожний за грошові кошти (а.с.128-129 т.1).

Рішенням Ради № 3767-V від 25.12.2008 «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2008 році, внесення змін до рішень Одеської міської ради» до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації включені підвальні приміщення площею 90,2 кв. м та 85,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 для викупу.

На підставі рішень Ради № 1404-V від 04.07.2007, № 3430-V від 09.10.2008 та № 3767-V від 25.12.2008, 25.03.2009 між Одеською міською радою (Продавець) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (Покупці) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець продав , а Покупці купили в рівних частках кожний індивідуально-визначене майно комунальної власності у вигляді нежилих підвальних приміщень № 509 та № 510, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складаються з приміщень підвалу, загальною площею 85,8 кв.м. та 90,2 кв.м. (а.с.161-165 т.1).

На виконання вказаного договору сторонами складено акт приймання-передавання від 14.04.2009 (а.с.165-166 т. 1).

В подальшому, 31.07.2009 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) укладені договори купівлі-продажу, за умовами п. 1.1. яких ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 по 1/2 частини нежитлових підвальних приміщень № 509 та № 510, загальною площею 85,8 кв.м. та 90,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.167-169, 170-172 т. 1).

В подальшому, 05.01.2021 між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) укладені договори купівлі-продажу, за умовами п. 1.1. яких ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 по 1/2 частини нежитлових підвальних приміщень № 509 та № 510, загальною площею 85,8 кв.м. та 95,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 173-178, 179-184 т. 1).

Поряд з цим, судом першої інстанції встановлено і висновок суду в цій частині не оспорюється, що спірні нежилі підвальні приміщення № 509, загальною площею 85,8 кв. м. та № 510, загальною площею 90,2 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є колишнім протирадіаційним укриттям № 57048.

Зокрема, відповідно до листа-відповіді Головного управління ДСНС в Одеській області від 05.07.2023 № 6001.3-4771/6010, за даними загальнодержавного електронного обліку споруд Одеської (який ведеться з 2007 року), за адресою АДРЕСА_1 обліковується протирадіаційне укриття № 57048 (а.с.50 т. 1).

Відповідно до облікової картки укриття № 57048, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та вбудоване у п`ятиповерхову будівлю. Загальна площа укриття 104,7 кв. м, загальний об`єм 295 куб. м, місткістю 170 осіб; у захисній споруді передбачено 2 входи та 1 аварійний вихід. Протирадіаційне укриття № 57048 прийнято в експлуатацію 1958 року та належало Одеському суперфосфатному заводу Міністерства хімічної промисловості СРСР (а.с.63-64 т.1)

Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (далі КП «БТІ» ОМР, бюро) повідомило прокурора листом від 11.07.2023 № 2242/03.01-09 про наявну інформації щодо зареєстрованого права власності за вказаною адресою та надіслало відповідну правовстановлюючу та технічну документацію щодо реєстрації права власності на вищевказані підвальні приміщення (а.с.73-74 т. 1).

Як вказував прокурор у позові, не зважаючи на деякі відмінні характеристики укриття (відхилення по площі), вказані в обліковій картці та паспорті протирадіаційного укриття, це жодним чином не впливає на предмет спору у справі, оскільки з 1958 року параметри будівлі зазнали змін. За твердженням прокурора, це одна і та сама споруда цивільного захисту, з огляду на ідентичні адресу розташування та обліковий номер протирадіаційного укриття.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 12.07.2023 № 01-19/1341,1362 на запит, адресований прокурором Одеській міській раді з приводу отримання інформації про приватизацію протирадіаційного укриття № 57048 за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 89, також повідомив, що нежилі підвальні приміщення № 509, загальною площею 85,8 кв. м та нежилі підвальні приміщення № 510, загальною площею 90,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 25.03.2009, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюком В.К. (а.с.160-164 т. 1).

Предметом позову у даній справі є вимоги прокурора усунути перешкоди шляхом: визнання незаконним та скасування рішень Ради, визнання недійсним договорів купівлі-продажу нежилих підвальних приміщень та зобов`язання усунити перешкоди у користуванні територіальною громадою м. Одеси приміщенням протирадіаційним укриття шляхом його повернення територіальній громаді м. Одеси.

Як вже зазначалось, відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позовні вимоги прокурора є вимогами віндикаційного характеру, а тому на них поширюється загальна позовна давність, яка у даному випадку пропущена.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, однак з інших підстав.

Так, серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України).

Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. При цьому одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів захисту.

Виходячи з викладеного, особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, який при цьому є захисною спорудою, за принципом реєстраційного підтвердження володіння є володільцем такого об`єкта.

Натомість держава або територіальна громада, за якими не зареєстроване право власності на такий об`єкт, не є його володільцем.

Тому в цьому разі права держави або територіальної громади, які вважають себе власниками такого об`єкта, не можуть захищатися негаторним позовом, оскільки це є позов володіючого власника до неволодіючого невласника.

Отже, належному способу захисту у таких випадках відповідає позовна вимога про витребування об`єкта нерухомого майна з чужого володіння в порядку віндикації.

При цьому рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)) незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212 - 1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21, пункт 38)).

У цій справі відповідачі ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ,) є особами, за якими зареєстроване право власності на спірний об`єкт нерухомості та за принципом реєстраційного підтвердження володіння вони є володільцями такого об`єкта. Натомість Рада, за якою не зареєстроване право власності на такий об`єкт, таким володільцем не є.

Тому, звідси належному способу захисту прав у спірних правовідносинах відповідає позовна вимога про витребування нерухомого майна від відповідачів, за якими зареєстроване право власності на спірний об`єкт нерухомості.

Саме такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.05.2025 у справі № 918/938/23.

Колегія суддів також зазначає, що для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив [постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38-39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168).

Отже власник, майно якого вибуло з його законного володіння, може захистити своє майнове право шляхом пред`явлення віндикаційного позову (про витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача (статті 387, 388 ЦК України) без оспорювання правочину (правочинів) щодо спірного майна та скасування рішення (рішень) про державну реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою (іншими) особою (особами).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів зазначає, що єдиним належним способом захисту прав територіальної громади м. Одеси у спірних правовідносинах є позовна вимога про витребування нерухомого майна від відповідачів, за якими зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості.

Проте, з вимогою про витребування майна прокурор у цій справі не звертався.

Обрання ж позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц).

Отже, оскільки звертаючись до суду з позовом у цій справі, прокурор обрав неналежний спосіб захисту, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні такого позову. Натомість, у такому позові слід було відмовити саме у зв`язку із обранням прокурором неналежного способу захисту, а не в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2025 у справі № 916/5795/23 підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, із залишенням без змін резолютивної частини рішення суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2025 у справі № 916/5795/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено 10.12.2025.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська