ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2025 р. Справа №914/2987/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: Палажченко О.О.,

відповідача 10: Канторіз А.М.,

відповідачі 1-9, 11-15: не з`явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №46-7619/25 від 19.08.2025 (вх. суду від 19.08.2025 №01-05/2581/25)

на рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2025 (повне рішення складено 08.08.2025 суддя Коссак С.М.)

у справі №914/2987/24

за позовом: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Київ

відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Донецьк

відповідача-3: ОСОБА_3 , м. Донецьк

відповідача-4: ОСОБА_4 , м. Київ

відповідача-5: ОСОБА_5 , м. Суми

відповідача-6: ОСОБА_6 , м Донецьк

відповідача-7: ОСОБА_7 , м. Донецьк

відповідача-8: ОСОБА_8 , м. Макіївка, Донецька обл.

відповідача-9: ОСОБА_9 , м. Біла Церква, Київська обл.

відповідача-10: ОСОБА_10 , м. Київ

відповідача-11: ОСОБА_11 , м. Донецьк

відповідача-12: ОСОБА_12 , м. Макіївка, Донецька обл.

відповідача-13: ОСОБА_13 , м. Донецьк

відповідача-14: ОСОБА_14 , м. Покровськ, Донецька обл.

відповідача-15: ОСОБА_15 , м. Макіївка, Донецька обл.

про: відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , м. Макіївка, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про відшкодування шкоди.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах кредиторів Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк", шкоду (збитки) у розмірі 117 390 437,86 гривень (сто сімнадцять мільйонів триста дев`яносто тисяч чотириста тридцять сім гривень 86 кой.), заподіяну внаслідок проведення кредитних операцій з кредитування ТОВ «УКРБІЗНЕС», (кредитний договір КЛ-8/2014 від 07.02.2014); стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_9 ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_10 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах кредиторів Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк", шкоду (збитки) у розмірі 40 257 770,36 грн. внаслідок прийняття рішень за збитковими операціями з кредитування, ТОВ «ВИСАНТ», договір КЛ-004/02/2015 від 04.02.2015; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах кредиторів Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк", шкоду (збитки) у розмірі 597 690,18 грн. (п`ятсот дев`яносто сім тисяч шістсот дев`яносто гривень 18 коп.), заподіяну кредиторам Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" внаслідок прийняття рішень за збитковими операціями з здійснення інвестицій грошових коштів банку в цінні папери українських емітентів, а саме в ПАТ «Газові мережі», стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах кредиторів Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк", шкоду (збитки) 1 650 586,44 грн. (один мільйон шістсот п`ятдесят тисяч п`ятсот вісімдесят шість гривень 44 коп.), заподіяну кредиторам Публічного акціонерного товариства "Унікомбанк" внаслідок прийняття рішень за збитковими операціями з здійснення інвестицій грошових коштів банку в цінні папери українських емітентів, а саме в ПАТ «Газові мережі».

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що пов`язаними особами ПАТ «УНІКОМБАНК» (членами Правління, Кредитного комітету, Членами Спостережної Ради) не було забезпечено здійснення ПАТ «УНІКОМБАНК» своєї діяльності у відповідності до нормативів Національного банку України, вимог законодавства, а здійснення активних операцій, направлених на закриття раніше виданих коштів, призвели до втрати банком ліквідності, неможливості виконання зобов`язань перед вкладниками та визнання банку неплатоспроможним.

У свою чергу, відповідач просив суд першої інстанції застосувати строк позовної давності до вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.08.2025 в задоволені позову відмовлено.

Врахувавши, зокрема, докази, що підтверджують негативний фінансовий стан емітентів цінних паперів, які були придбані Банком, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях відповідачів має місце склад цивільного правопорушення.

Водночас враховуючи те, що станом на 04.07.2016 (дата затвердження ліквідаційної маси) позивачу було відомо про те, що розмір вимог кредиторів перевищує розмір активів банку, то суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності у цій справі та відмову у позові.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2025 у справі № 914/2987/24 та прийняти нове судове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях відповідача має місце склад цивільного правопорушення, однак застосував строк позовної давності у цій справі без врахування ч. 5 ст. 267 ЦК України.

Скаржник зазначає, що відлік позовної давності має починатись з дня укладення Договорів про відступлення прав вимоги 24.04.2019 та 27.02.2019, якими підтверджується продаж прав вимоги за кредитними угодами з купівлі цінних паперів, щодо вчинення яких відповідачами були прийняті протиправні рішення. Апелянт наголошує, що саме з цих дат міг визначити розмір збитків та обсяг порушеного права.

За таких умов, як вказує скаржник, трирічний термін звернення до суду для позивача розпочався 25.04.2019 та 28.02.2019 (наступний день після продажу прав вимоги та встановлення суми збитків від протиправних дій відповідачів) та мав завершитись 24.04.2022 та 27.02.2022. При цьому, перебіг позовної давності співпав з обставинами, що на законодавчому рівні зумовив продовження визначених статтями 257-259, 362, 559, 681, 782, 786, 1293 ЦК України строків, адже через поширення на території України коронавірусу COVID-19 на всій території України з 12.03.2020 було запроваджено карантин, що тривав до 30.06.2023 і з 24.02.2022 по теперішній час запроваджений воєнний стан.

Таким чином, на думку, апелянта, звернення до суду з позовом 29.11.2024 було своєчасним та в межах строку позовної давності.

Відповідачі відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 справу №914/2987/24 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Малех І.Б., суддів Желік М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2025 у складі колегії суддів: головуючого-судді Малех І.Б., суддів: Желіка М.Б., Орищин Г.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №46-7619/25 від 19.08.2025 (вх. суду від 19.08.2025 №01-05/2581/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2025 у справі №914/2987/24; витребувано матеріали справи з місцевого господарського суду.

На підставі розпорядження керівника апарату від 16.10.2025 №316 проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 визначено наступний склад суду: Бонк Т.Б. - головуючий суддя, судді Желік М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 справу №914/2987/24 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Желік М.Б. та Орищин Г.В.; призначено справу № 914/2987/24 до розгляду у судовому засіданні на 11.11.2025.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Желіка М.Б. та судді Орищин Г.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 472 від 10.11.2025 проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги (вх. № 01-05/2581/25) у справі № 914/2987/24.

Протоколом Повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 визначено наступний склад суду для розгляду справи № 914/2987/24: Бонк Т.Б. - головуючий суддя, судді Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Судове засідання 11.11.2025 не відбулося у зв`язку з несправністю системи фіксування судового засідання технічними засобами ЄСІТС, про що складено акт про несправність (неналежне функціонування) системи фіксування судового засідання технічними засобами.

Ухвалою суду від 11.11.2025 прийнято до провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №46-7619/25 від 19.08.2025 (вх. суду від 19.08.2025 №01-05/2581/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2025 у справі № 914/2987/24 колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.; призначено справу № 914/2987/24 до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2025.

У судовому засіданні 02.12.2025 апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач 10 заперечив такі доводи, сторони надали суду пояснення.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

На підставі постанови Правління Національного банку України від 15 жовтня 2015 р. № 704/БТ «Про віднесення ПАТ «Унікомбанк» (далі - ПАТ «Унікомбанк») до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 15 жовтня 2015 р. № 188 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Унікомбанк».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 03 грудня 2015 р. № 856 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Унікомбанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03 грудня 2015р. № 216, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Унікомбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 10.03.2016 № 034/16 затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Унікомбанк» у загальній сумі 47 036 501,34 грн. з подальшим внесенням змін №№1-18, згідно з якими сума акцептованих вимог кредиторів становить 220 614 447,52 грн.

У відповідності зі Звітом уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури ПАТ «Унікомбанк», затвердженим рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 2314 від 12.09.2019 року, розмір незадоволених вимог кредиторів складає 219 659 983,07 грн.

14.11.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1035980 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Унікомбанк» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим.

Відповідно до Статуту ПАТ «Унікомбанк» (в редакції 2013, 2014, 2015 років) органами управління банку є: загальні збори акціонерів, наглядова рада, правління.

Матеріали справи містять договори з головою спостережної (наглядової) ради ПАТ «Унікомбанк» від 02.09.2013 року ОСОБА_17 та членами спостережної ради: від 10.11.2014 року ОСОБА_18 , від 10.11.2014 року ОСОБА_19 , від 10.11.2014 року ОСОБА_20 , від 01.07.2015 року ОСОБА_20 .

Належність осіб до керівників (пов`язаних осіб) банку підтверджуються протоколом № 2 позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Унікомбанк» від 10.11.2014 року та № 02 чергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Унікомбанк» від 24.04.2015 року, протоколами спостережної ради ПАТ «Унікомбанк», протоколом засідання Кредитного комітету, інформацією, щодо керівників наведеною Національним банком України за посиланням, оприлюдненою у відповідності до вимог законодавства: електронні ресурси Національного банку України. До таких осіб віднесено:

1. ОСОБА_1 Голова спостережної (наглядової) ради

2. ОСОБА_2 Член спостережної (наглядової) ради

3. ОСОБА_3 Член спостережної (наглядової) ради

4. ОСОБА_4 Голова правління/Голова кредитного комітету

5. ОСОБА_5 Заступник голови правління/член кредитного комітету

6. ОСОБА_6 Заступник головного бухгалтера, член правління

7. ОСОБА_7 Член правління

8. ОСОБА_8 Головний бухгалтер/ член правління/ член кредитного комітету

9. ОСОБА_9 Член спостережної (наглядової) ради

10. ОСОБА_10 Член спостережної (наглядової) ради

11. ОСОБА_11 Член Кредитного комітету

12. ОСОБА_12 Член Кредитного комітету

13. ОСОБА_13 Член Кредитного комітету

14. ОСОБА_14 Член Кредитного комітету

15. ОСОБА_15 Член Кредитного комітету

Аналіз руху коштів позичальників, згідно відомостей довідки про інспектування ПАТ «УНІКОМБАНК», складеної за результатами позапланової перевірки Банку за період діяльності з 05.01.2015 до 04.09.2015, відповідно до розпорядження НБУ від 03.09.2015 № 21- 00002/62900, свідчить про непоодинокі випадки обслуговування кредитної заборгованості за рахунок надходжень від кредитних операцій, про пов`язаність посадових осіб Банку з позичальниками та надання переваг третім особам, використання наступної застави в забезпечення зобов`язань за кредитними зобов`язаннями.

Також в неведеній довідці НБУ зазначено: Банк з метою уникнення формування резервів під кредитні ризики та зменшення обсягу негативно класифікованих активів відображав на рахунках дебіторської заборгованості операції, які за своєю економічною суттю є кредитними відступлення прав вимоги за кредитним операціями з відстроченням платежу на загальну суму 529 154,5 тис. грн.

З огляду на викладене, як підтверджено висновками НБУ, загальний фінансовий стан є незадовільний: якість активів є незадовільною, капіталу недостатньо для покриття кредитних ризиків, рівень платоспроможності є граничним.

Крім того, постановою Правління Національного банку України на Голову Правління Банку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 1 ст. 166-5 КУпАП (порушення пов`язаними з банком особами або іншими особами, які відповідно до закону можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, крім порушень, зазначених у статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у тому числі подання недостовірної (неповної) звітності, зокрема, щодо якості активів, проведення операцій із пов`язаними з банком особами, суті операцій, або здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку).

Дана Постанова набрала законної сили та не була оскаржена, а адміністративна санкція була сплачена.

На підставі наданих позивачем доказів судами встановлено таке.

Щодо дій та рішень відповідачів стосовно проведення ПАТ «Унікомбанк» ризикових та збиткових кредитних операцій з групою пов`язаних між собою компаній - боржників Банку (надмірна концентрація кредитного ризику)

Щодо кредитування ТОВ «УКРБІЗНЕС», кредитний договір КЛ-8/2014 від 07.02.2014 Позичальник ТОВ «УКРБІЗНЕС». Сума, списана у збиток внаслідок відчуження заборгованості за кредитним договором 117 390 437,86 грн.

Щодо зв`язків позичальника ТОВ «Укрбізнес» з ПАТ «Унікомбанк»: Засновники ТОВ «УКРБІЗНЕС», за період 31.12.2008 по 25.06.2015: ОСОБА_21 , розмір внеску в статутний фонд: 1 400 грн, ОСОБА_1 , розмір внеску в статутний фонд: 11 200 грн. (власник істотної участі ПАТ «Унікомбанк» та голова спостережної (наглядової) ради ПАТ «Унікомбанк»), ОСОБА_22 , розмір внеску в статутний фонд: 1 400 грн.

ОСОБА_1 перебував у складі засновників ТОВ «УКРБІЗНЕС» з 2002 року, також перебував на посаді керівника Товариства за період 12.02.2002 - 03.12.2013 року.

Забезпечення за кредитним договором: застава майнових прав на грошові кошти за договором банківського вкладу ДЗ. 1-2014, належні ТОВ «УКРБІЗНЕС» у сумі 97 500 000,00 грн. Депозит сформовано за рахунок кредитних коштів ТОВ «УКРБІЗНЕС», договір КЛ- 3.2014 від 10.01.2014 та також є забезпеченням за наведеним кредитним договором.

Договір поруки № П-19.2014 від 07.02.2014, укладений між Банком та ОСОБА_23 (директор ТОВ «УКРБІЗНЕС»).

Щодо фінансового стану позичальника ТОВ «УКРБІЗНЕС».

За даними АСКА «АЙСБЕРГ» наявна інформація щодо фінансової звітності позичальника за 2005-2010 роки та 2014 -2015 роки. За результатами аналізу наявної фінансової звітності встановлено.

За даними показників фінансової звітності за 2008-2010 роки Товариство господарської діяльності не здійснює, валюта балансу коливається в межах 2-3 тис. грн. Доходи відсутні, декларуються лише витрати на оплату праці з відповідними внесками на соціальні заходи у сумі 12-25 тис. грн.

Станом на 01.01.2014 року валюта балансу позичальника становить 0,2 тис. грн. станом на 31.12.2014 - 15 839 929,5 тис. грн.

Найбільші складові активів станом на 31.12.2014: Інші необоротні активи - 15 742 415 тис. грн. (99,9%). Інші оборотні активи 97 500 тис. грн. (до складу яких включено суму депозиту, що виданий за рахунок кредитних коштів переданий в забезпечення за кредитним договором NoKJl-S.2014 від 07.02.2014 та№КЛ-3.2014 від 10.01.2014. Найбільші складові пасивів: Статутний капітал - 41 тис. грн., додатковий капітал - 15 742 390 тис. грн. ( 99,9%), непокритий збиток - (-212,8) тис. грн.

За результатами діяльності за 2014 рік доходи від основної діяльності відсутні, відображено інші доходи та інші витрати у сумі 10 377,1 тис. грн. (що дорівнює сумі нарахованих відсотків за депозитом та нарахованих відсотків за кредитом відповідно) та інші операційні витрати у сумі 27,5 тис. грн., збиток за результатами діяльності - 27,5 тис. грн.

Станом на 31.12.2015 валюта балансу - 15 840 984,5 тис грн. Найбільші складові активів: інші необоротні активи - 15 742 415 тис. грн. (99,9%). Інші оборотні активи - 97 500 тис. грн. (до складу яких включено суму депозиту, що виданий за рахунок кредитних коштів переданий в забезпечення за кредитним договором №КЛ-8.207Ґ від 07.02.2014 та№КЛ-3.2014 від 10.01.2014).

Рішення про надання кредиту АСКА «АЙСБЕРГ» прийнято спостережною (наглядовою) радою (протокол засідання спостережної (наглядової) ради № б/н від 07.02.2014), у складі: голови спостережної (наглядової) ради - ОСОБА_24 , членів спостережної (наглядової) ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та правлінням (протокол засідання правління № 03 від 07.02.2014) у складі: голова правління Адлера Олександра Григоровича, заступника голови правління, члена правління - ОСОБА_5 , заступника головного бухгалтера, члена правління - ОСОБА_6 , заступника голови правління з питань безпеки та фінансового моніторингу, члена правління - ОСОБА_7 , головного бухгалтера, члена правління - ОСОБА_8 .

Даний актив було відчужено з електронних торгів в ході здійснення ліквідаційної процедури Банку, вартість відчуження склала 3 772,47 грн.

Щодо операції Банку з кредитування ТОВ «ВИСАНТ», кредитний договір KJI-004/02/2015 від 04.02.2015, видано кредитних коштів 119 239 900 грн.

Станом на 26.04.2019 заборгованість за кредитом становить 40 259 026,21 грн., сума, отримана від продажу- 1 255,85 грн. Сума, списана у збиток внаслідок відчуження заборгованості за кредитним договором 40 257 770,36 грн.

Забезпечення за кредитним договором.

Застава акцій простих іменних емітента ПАТ «Факторингова компанія «ДЕЛЬТА КОЛЕКТ» в кількості 11 842 106 шт., загальною ринковою вартістю 45 000 002,80 грн, номінальна вартість одного ЦП - 0,25 грн., ринкова - 3,80 (свідоцтво про реєстрацію випуску ЦП видане ДКЦПФР № 275/11 від 25.05.2011 код ЦП ISSN: НОМЕР_2 . Цінні папери належать на праві власності ПАТ «БІЗНЕС СТРАТЕГІЯ».

Наступна застава майнових прав на грошові кошти за договором банківського вкладу ДЗ-004/02/2015-01 від 10.01.2013, належні ПАТ «ОЙЛ ІНВЕСТМЕНТС» у сумі 18 800 000,00 грн. (на підставі рішення кредитного комітету, з 25.09.2015, додатково).

Щодо операції Банку з інвестування в цінні папери - акції ПАТ «ГАЗОВІ МЕРЕЖІ».

Придбання акцій ПАТ «Газові мережі» відображено шляхом перерахування кошів Банком на рахунок №0716 ТОВ «ТПЦ «ПРІМАС» в ПАТ «Розрахунковий центр». Всього за період 05.12.2014 - 30.06.2015 придбано акцій у загальній сумі 2 968 456,5 грн.

27.02.2019 відображено продаж акцій на відкритих торгах за ціною 237,48 грн., збиток від продажу становить 2 968 219,02 грн.

В обліку ПАТ «УНІКОМБАНК» відображено придбання акцій ПАТ «ГАЗОВІ МЕРЕЖІ» в торговий портфель Банку.

Всього станом на 15.10.2015 на рахунку №310590001 відображено вартість придбання акцій ПАТ «ГАЗОВІ МЕРЕЖІ» у кількості 124 726 шт., балансовою вартістю 2 968 456,5 грн. (дані звіту ліквідатора), розрахункова вартість 1 акції становить 23,8 грн. за акцію, при номінальній вартості - 1 грн.

24.04.2015 року в обліку ПАТ «УНІКОМБАНК» відображено перенесення вартості акцій ПАТ «ГАЗОВІ МЕРЕЖІ» з портфелю на продаж до торгового портфелю (Дт рах. 37395010 Кт рах. 310590001, Дт рах. 30055001 Кт рах. 37395010). 24.04.2015 року відображено продаж акцій на відкритих торгах за ціною 237,48 грн., збиток від продажу становить 2 968 219,02 грн.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.07.2016 року за №1126 затверджено акт формування ліквідаційної маси ПАТ «Унікомбанк» станом на 01.02.2016 року в сумі 1 364 765 942,48грн та в ринковій вартості в сумі 84 719 466,95грн.

Також 04 липня 2016 року затверджено Акт формування ліквідаційної маси ПАТ «Унікомбанк».

Представник відповідача надав Висновок науково-правової експертизи №10555 з питання притягнення члена наглядової (спостережної) ради до солідарної відповідальності в порядку ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 07 травня 2025 року, складений доцентом, доктором філософії права (кандидат юридичних наук), доцентом кафедри цивільного та трудового права Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, член Науково-консультативної Ради Верховного Суду Олександром Єфімовим, яким зроблено такі висновки:

1. З огляду на правову природу та межі повноважень Наглядової (спостережної) ради ПАТ «Унікомбанк», встановлені Статутом банку, дії її членів не можуть самі по собі бути джерелом завдання шкоди (збитків) Банку. Наглядова рада не здійснює оперативного управління, а виконує виключно функції стратегічного нагляду, надання згоди на укладення певних правочинів та контролю за діяльністю виконавчого органу. Реалізація господарських рішень, укладення та виконання договорів належить до компетенції Правління, яке й несе відповідальність за їх наслідки, як представника юридичної особи. Відтак, у межах передбачених Статутом повноважень, дії Наглядової ради не можуть спричинити шкоду Банку.

З урахуванням меж повноважень, визначених Статутом ПАТ «Унікомбанк», а також функціонального призначення Спостережної (наглядової) ради як колективного органу стратегічного контролю та нагляду, у її діях відсутній склад цивільного правопорушення завдання шкоди Банку. Члени Спостережної ради не є суб`єктами, відповідальними за оперативне управління чи виконання господарських договорів, а тому не можуть нести відповідальність за наслідки рішень, що належать до компетенції виконавчого органу. Відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторін (колективної вини) правопорушення, причинного зв`язку між діями Ради та можливими збитками, а також вини в її діях, унеможливлює кваліфікацію поведінки членів цього органу як делікту. Таким чином, у межах реалізації своїх повноважень, дії членів Спостережної ради ПАТ «Унікомбанк» не можуть розглядатися як такі, що містять склад цивільного правопорушення, спрямованого на завдання шкоди Банку.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

При цьому пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18 зазначила, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо самостійного встановлення судом складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11).

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, враховуючи презумпцію вини завдавача шкоди у цивільних правовідносинах, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша, третя статті 74 ГПК України).

Отже, система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини належними та допустимими доказами.

Предметом позову в цій справі є відшкодування (стягнення) шкоди, заподіяної Банку протиправними діями / бездіяльністю пов`язаних з банком осіб.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2025 у справі № 910/8222/20 вказав, що суди мають встановити, зокрема, чи відповідало прийняття відповідачами управлінських рішень щодо укладення відповідних правочинів обґрунтованому рівню ризику, чи порушувало загальні принципи й правила кредитування, виходило за межі звичайної банківської діяльності, чи загрожувало інтересам банку і його кредиторам, чи дотрималися відповідачі своїх фідуціарних обов`язків, надати оцінку доказам, що підтверджують негативний стан юридичної особи - позичальника на момент ухвалення рішень про надання кредитних коштів.

Як встановлено судами у цій справі, позивач надав спірні кредитні договори, договори застави, укладені на забезпечення кредитних зобов`язань, договори купівлі-продажу цінних паперів, протоколи засідань кредитного комітету.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, а саме: 1) договори про надання кредитних коштів та договори застави на предмет дотримання відповідачами основних принципів кредитування та ризикової діяльності; 2) рішення членів кредитного комітету, правління та спостережної ради; 3) докази, що підтверджують негативний стан юридичних осіб позичальників на момент ухвалення рішень про надання кредитних коштів (аналіз фінансового стану позичальників, документи фінансової звітності позичальників, матеріали перевірки уповноваженої особи), колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідачів. Колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права на момент ухвалення судового рішення місцевим господарським судом в цій частині.

Стосовно доводів апелянта про порушення судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині застосування строків позовної давності, апеляційний суд зазначає про таке.

За змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), яка в силу приписів статті 257 цього Кодексу встановлюється тривалістю у три роки.

Так, Європейський Суд з прав людини наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93 та № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 57 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти росії").

Отже, застосування інституту позовної давності є одним з інструментів, який забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності, тому, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд має повно з`ясувати усі обставини, пов`язані з фактом обізнаності та об`єктивної можливості особи бути обізнаною щодо порушення її прав та законних інтересів, ретельно перевірити доводи учасників справи у цій частині, дослідити та надати належну оцінку наданим ними в обґрунтування своїх вимог та заперечень доказів.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України і вирішити питання про наслідки такого спливу.

У постанові від 04.06.2024 у справі №916/3724/21 Корпоративна палата Верховного Суду навела правові висновки щодо питання визначення моменту, з якого починається перебіг позовної давності у спорах за позовами Фонду про стягнення шкоди в порядку статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За приписами частини сьомої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 30.06.2021 та яка набула чинності 05.08.2021) право на звернення до судів належної юрисдикції (в тому числі іноземних судів) з позовом про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної банку, у разі наявності умов, визначених частиною першою цієї статті, виникає у Фонду з моменту виявлення рішень, дій чи бездіяльності, якими завдано шкоди (збитків) банку та/або його кредиторам, виявлення осіб, які брали участь у прийнятті таких рішень, вчиненні дій чи бездіяльності та/або отримали від них майнову вигоду, а також встановлення розміру заподіяної шкоди (збитків).

Фонд має право звертатися з такими позовами до судів належної юрисдикції (в тому числі іноземних судів) протягом процедури ліквідації банку та протягом трьох років після внесення запису про припинення банку як юридичної особи (спеціальна позовна давність).

У прикінцевих та перехідних положеннях Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вказано, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону (пункт 2). Положення цього Закону щодо виявлення рішень, дій, бездіяльності, якими завдано шкоди (збитків) банку та/або його кредиторам (колишнім кредиторам), осіб, які брали участь у прийнятті таких рішень, вчиненні дій або бездіяльності та/або отримали від них майнову вигоду, а також встановлення розміру заподіяної банку та/або його кредиторам шкоди (збитків) застосовуються до неплатоспроможного банку або банку, щодо якого було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону "Про банки і банківську діяльність", процедура ліквідації якого була розпочата до набрання чинності цим Законом (пункт 3).

Разом з цим, відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення шкоди (збитків), завданої банку, Фонд звертається з вимогою про відшкодування на користь Фонду шкоди (збитків), завданої банку, до пов`язаної з банком особи та/або іншої особи, рішеннями, діями (в тому числі вчиненими правочинами, операціями, укладеними договорами) та/або бездіяльністю якої завдано шкоди (збитків) банку; та/або пов`язаної з банком особи, та/або іншої особи, яка внаслідок таких рішень, дій (в тому числі правочинів, операцій, договорів) або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

З наведеної норми вбачається, що Фонд або уповноважена особа має право на звернення до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди (збитків), та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної банку. При цьому кошти, стягнуті з таких осіб, включаються до ліквідаційної маси банку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18 було вирішено виключну правову проблему щодо питання визначення моменту, з якого починається перебіг позовної давності у спорах за позовами Фонду про стягнення шкоди в порядку частини п`ятої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Велика Палата вказала, що перебіг позовної давності розпочинається з дня затвердження останнього з двох документів, а саме затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів або акта формування ліквідаційної маси банку шляхом відповідних розрахунків. Тобто, Верховний Суд чітко визначив, з якого моменту в даному випадку починає відраховуватися позовна давність, а саме з моменту коли Фонду стало відомо, що розмір вимог кредиторів не покривається наявними активами банку, що передбачає затвердження одного з двох вищезазначених документів.

Аналогічні висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 910/12803/18, від 08.02.2022 у справі №910/15260/18 , від 16.07.2025 у справі № 904/3867/21.

Судами у цій справі встановлено, що 10 березня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 034/16 про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «УНІКОМБАНК». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1126 від 04.07.2016 затверджено акт формування ліквідаційної маси.

Таким чином, колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 04.07.2016 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було відомо про те, що розмір вимог кредиторів перевищує розмір активів банку, тому перебіг строку позовної давності розпочався 05.07.2016 та відповідно закінчився 05.07.2019.

Позивач звернувся до суду 03.12.2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності, при цьому скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що строк позовної давності не пропущено, зазначив про продовження строків позовної давності через поширення на території України коронавірусу COVID-19.

Так, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (набрав чинності 02.04.2020) внесені доповнення до Розділу Прикінцеві та перехідні положення, а саме доповнено п. 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» запроваджено карантин, дія якого неодноразово продовжувалась, та із 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. карантин скасовано, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 651.

Таким чином, на дату звернення з позовом у цій справі (03.12.2024) карантин в України не було запроваджено.

Отже, положення частини сьомої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції на день звернення Фонду з даним позовом (згідно з яких Фонд має право звертатися з такими позовами до судів належної юрисдикції протягом процедури ліквідації банку та протягом трьох років після внесення запису про припинення банку як юридичної особи (спеціальна позовна давність) не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, адже зміни до вказаного закону були прийняті 30.06.2021 (вказана норма набула чинності лише 05.08.2021), тобто через 2 роки після спливу позовної давності щодо стягнення майнових збитків з відповідача у цій справі (за законодавством, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені судами фактичні обставини справи в частині визначення початку перебігу позовної давності, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, зокрема, викладеним у постановах від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18, від 04.06.2024 у справі № 916/3724/21, отже місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про сплив позовної давності та відмови в позові у цій справі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2025 у справі № 914/2987/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Отже, згідно з ст.129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №46-7619/25 від 19.08.2025 (вх. суду від 19.08.2025 №01-05/2581/25) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 08.08.2025 у справі № 914/2987/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець