ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2025 р. Справа№ 910/1103/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025

у справі № 910/1103/25 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ»

до Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД»

про стягнення 138 376,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» про стягнення заборгованості у розмірі 1130323,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2020 році між ТОВ «УкрБуд Девелопмент», ТОВ «Фортабуд», ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс», ТОВ «РеалБудІнвест», ТОВ «Інвестиційна Компанія Укрбуд Інвест», ТОВ «Фонд Девелопмент Груп» (далі також - Будівельні Компанії / Первісний кредитор), Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (Новий кредитор/Забудовник 2, далі також ПрАТ «ХК Київміськбуд») та ТОВ «ФК «Житло-Капітал» (Управитель) було укладено ряд Договорів про відступлення права вимоги до Договорів управителя із забудовником: №11/ВПВ від 13.08.2020, №17/ВПВ від 20.10.2020, №8/ВПВ від 04.08.2020, №15/ВПВ від 01.09.2020, № 7/ВПВ від 04.08.2020, № 6/ВПВ від 04.08.2020, 16/ВПВ від 09.09.2020, 13/ВПВ від 18.08.2020, 14/ВПВ від 09.09.2020, № 12/ВПВ від 09.09.2020, № 09/ВПВ від 07.08.2020, 10/ВПВ від 24.07.2020, 1/ВПВ від 12.03.2020.

За доводами позивача, ним виконуються зобов`язання за договорами відступлення права вимоги в частині перерахування на рахунки ПрАТ «ХК Київміськбуд» грошових коштів у сумі 161474770,12 грн, в той же час Відповідачем не виконано умов п. 11 Договорів відступлення права вимоги із урахуванням Додаткової угоди №1, та не сплачено ТОВ «ФК Житло Капітал» винагороду за перерахування коштів, із розрахунку 0,7% від суми перерахованих коштів. Станом на 29.11.2024 заборгованість по несплаті винагороди перед ТОВ «ФК Житло Капітал» становить 1130 323,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» залишено без руху.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 09.01.2025, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 прийнято справу № 910/1103/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» до Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» про стягнення заборгованості по договору № 6/ВПВ від 04.08.2020 у розмірі 138376,00 грн до розгляду, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 у справі №910/1103/25 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 138376,00 грн та судовий збір у розмірі 1660,51 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 11, 204, 215, 509, 512, 526, 530, 614, 626, 598, 599 ЦК України та встановленими судом обставинами неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором №6/ВПВ від 04.08.2020.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач вважає, що рішення суду прийняте з порушенням процесуальних та матеріальних норм права, з неповним дослідженням обставин справи, що призвело до необґрунтованого та невірного висновку суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Наполягає, що умовою для перерахування Управителю винагороди є встановлення фактично перерахованих грошових коштів Новому кредитору/Забудовнику 2, отриманих від Довірителів. Натомість, подані Позивачем документи на підтвердження заборгованості мають великий обсяг, не всі додані згідно умов договору до справи та потребують, з метою дотримання об`єктивності розгляду справи, вважає необхідним залучення фахівця зі спеціальними знаннями у сфері економіки та бухгалтерського обліку, який надасть можливість встановити наявну чи відсутню заборгованість згідно поданих первинних документів.

Великий об`єм досліджуваної документації, яка міститься в матеріалах, дійсність переданих/отриманих коштів, потребує спеціальних знань для її роз`яснення, що необхідно для повного та всебічного розгляду даної справи, однак, судом безпідставно було відхилено клопотання відповідача про призначення експертизи.

Крім того, пунктом 11 Договорів відступлення права вимоги сторони визначено, що за перерахування коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 в рамках цього Договору Управитель отримує винагороду в розмірі 0,7% від суми фактично перерахованих грошових коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 протягом 3 (трьох) банківських днів. Проте, умови вказаного пункту Договору, не містять інформації та зобов`язання моменту (початок) виконання зобов`язань. У зв`язку з цим, судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 530 ЦК України, оскільки строк виконання зобов`язань відповідача, - не настав.

Судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 617 ЦК України та безпідставно не враховано доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин, засвідчених листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 у справі № 910/1103/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

04.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 у справі № 910/1103/25 та ухвалено здійснювати розгляд скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 26.09.2025. Ухвалою суду також витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1103/25.

Позивач не скористався правом, наданим ст.263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу відповідача не надав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надавши оцінку доводам апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД», дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 30.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло - капітал» (Управитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (Забудовник) було укладено договір управителя із забудовником №30/05/16-2 (Договір Управителя із Забудовником) за умовами якого Забудовник зобов`язується за замовленням Управителя організувати виготовлення та затвердження у встановленому порядку проектно-кошторисної документації, організувати спорудження об`єкта будівництва на підставі цієї проектно-кошторисної документації, ввести його в експлуатацію та передати об`єкти інвестування Довірителям в порядку та в строки, встановлені цим Договором та Правилами ФФБ, а Управитель зобов`язується своєчасно здійснювати фінансування обсягу підтвердженого замовлення на будівництво за рахунок залучених до ФФБ коштів Довірителів на умовах, визначених цим договором та Правилами ФФБ (п. 1.1 Договору Управителя із Забудовником).

Об`єктом будівництва за Договором Управителя із Забудовником - Багатофункціональний комплекс з приміщеннями громадського та житлового призначення за адресою: перетин проспектів Броварського та Визволителів у Дніпровському районі м. Києва. (кадастровий номер: :66:264:0039), будівництво якого організує Забудовник та фінансування будівництва якого здійснює Управитель в інтересах Довірителів та в межах отриманих від них в управління коштів відповідно до умов Договору про участь у ФФБ;

Об`єкт - інвестування - окрема квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в Об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.

Пунктами 4.1, 4.2 та 4.7 Договору Управителя із Забудовником передбачено, що Фінансування будівництва за рахунок коштів ФФБ Управитель здійснює в межах фактично отриманих від Довірителів в управління грошових коштів, за винятком сум оперативного резерву, який формується Управителем у розмірі та в порядку, визначеному п.2.5. цього Договору.

Управитель здійснює фінансування спорудження Об`єкту будівництва в межах сум, визначених п. 4.1. цього Договору по узгодженому графіку фінансування будівництва.

Розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом безготівкового перерахування коштів Управителем на рахунок Забудовника в банківській установі.

04.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло - капітал» (Управитель), Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (Первісний кредитор) та Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (Новий кредитор/Забудовник 2) укладено договір про відступлення права вимоги №6/ВПВ (Договір про відступлення) за умовами п. 1 якого Первісний кредитор передає Новому кредитору/Забудовнику 2, за згодою Управителя, право вимоги Первісного кредитора до Управителя, що виникає із Договору №30/05/16-2 управителя із забудовником від 21.07.2016 року, укладеного між Первісним кредитором та Управителем (надалі іменується «Основний договір»), щодо перерахування Управителем коштів, що підлягають оплаті довірителями за договорами про участь у Фонді фінансування будівництва.

Пунктом 2, 3, 9 та 11 Договору про відступлення передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Новий кредитор/Забудовник 2 набуває право вимоги до Управителя щодо перерахування на підставі Основного договору коштів, які підлягають оплаті довірителями за договорами про участь у Фонді фінансування будівництва, а Управитель погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання на користь Нового кредитору/Забудовника 2.

Управитель не заперечує проти передачі права вимоги щодо перерахування Управителем на підставі Основного договору коштів, які підлягають оплаті довірителями за договорами про участь у Фонді фінансування будівництва, від Первісного кредитора на Нового кредитору/Забудовника 2, та підписуючи зі свого боку цей Договір, дає свою згоду на відповідну передачу права вимоги, вказаної в п. 2 цього Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Підписанням цього Договору Первісний кредитор поручається за виконання Управителем перед Новим Кредитором/Забудовником 2 своїх зобов`язань за вимогою, право якої відступлене Новому Кредитору/Забудовнику 2.

У разі порушення Управителем зобов`язання, забезпеченого цією порукою, Управитель та Первісний кредитор відповідають перед Новим кредитором/Забудовником 2 як солідарні боржники. Первісний кредитор відповідає перед Новим кредитором/Забудовником 2 у тому ж обсязі, що і Управитель, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

За перерахування коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 в рамках цього Договору, Управитель отримує винагороду в розмірі 0,1 % (нуль цілих один десятий відсотка) від суми фактично перерахованих грошових коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 протягом 3 (трьох) банківських днів.

Додатковим Договором №1 від 02.11.2020 до Договору про відступлення №6/ВПВ сторони внесли зміни, а саме, пункт 11 Договору виклали у новій редакції: «За перерахування коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 в рамка цього Договору, Управитель отримує винагороду в розмірі 0,7% (сім десятих відсотка) від суми фактично перерахованих грошових коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 протягом 3 (трьох) банківських днів».

Як встановлено судом першої інстанції відповідно до платіжних доручень та платіжних інструкцій наявних в матеріалах справи, а саме, №156 від 18.01.2022 на суму 420 000,00 грн; № 182 від 24.01.2022 на суму 171000,00 грн; № 8 від 10.01.2022 на суму 1 278 000,00 грн, № 70 від 14.01.2022 на суму 162000,00 грн, № 361 від 16.02.2022 на суму 999000,00 грн, № 388 від 18.02.2022 на суму 1071000,00 грн, № 1076 від 26.09.2022 на суму 2 000 000,00 грн, № 407 від 22.02.2022 на суму 1400000,00 грн, № 1418 від 19.10.2022 на суму 2 000 000,00 грн, № 1324 від 12.10.2022 на суму 2 000 000,00 грн, № 628 від 02.11.2023 на суму 2 123 000,00 грн, № 501 від 05.09.2023 на суму 5077 000,00 грн, № 405 від 12.09.2024 на суму 500 000,00 грн, № 195 від 02.05.2024 на суму 261000,00 грн, позивачем як управителем перераховано Новому кредитору 19 462 000,00 грн. Призначення платежу: «Фінансування будівництва, згідно дог. №6/ВПВ від 04.08.2020 до дог 30/05/16-2 від 30.05.2016».

Також, у матеріалах справи міститься довідка про перераховані кошти на виконання умов договору № 6/ВПВ від 04.08.2020 на суму 19 768 000,00 грн, яка підписана позивачем та відповідачем. Зокрема, у цій довідці зазначено наступні платіжні доручення та платіжні інструкції: №156 від 18.01.2022 на суму 420 000,00 грн; № 182 від 24.01.2022 на суму 171000,00 грн; № 6 від 12.01.2022 на суму 132 000,00 грн, № 8 від 10.01.2022 на суму 1 278 000,00 грн, № 70 від 14.01.2022 на суму 162000,00 грн, № 5 від 27.01.2022 на суму 66 000,00 грн, № 2 від 16.02.2022 на суму 108000,00 грн, № 361 від 16.02.2022 на суму 999000,00 грн, № 388 від 18.02.2022 на суму 1071000,00 грн, № 1076 від 26.09.2022 на суму 2 000 000,00 грн, № 407 від 22.02.2022 на суму 1400000,00 грн, № 1418 від 19.10.2022 на суму 2 000 000,00 грн, № 1324 від 12.10.2022 на суму 2 000 000,00 грн, № 628 від 02.11.2023 на суму 2 123 000,00 грн, № 501 від 05.09.2023 на суму 5077 000,00 грн, № 405 від 12.09.2024 на суму 500 000,00 грн, № 195 від 02.05.2024 на суму 261000,00 грн.

Предметом спору у справі, що переглядається, є вимога ТОВ «ФК Житло Капітал» про стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» грошових коштів у розмірі 138 376,00 у зв`язку з невиконанням ним п. 11 Договору відступлення права вимоги із урахуванням Додаткової угоди №1.

Спростовуючи позовні вимоги, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» вказує, з одного боку, що строк виконання його зобов`язань ще не настав, з іншого, що невиконання ним зобов`язань відбулось внаслідок дії форс-мажорних обставин.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло - капітал» (Управитель), Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (Первісний кредитор) та Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (Новий кредитор/Забудовник 2) укладено договір про відступлення права вимоги №6/ВПВ.

Додатковим Договором №1 від 02.11.2020 до Договору про відступлення №6/ВПВ сторони внесли зміни, а саме пункт 11 Договору виклали у новій редакції: За перерахування коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 в рамка цього Договору, Управитель отримує винагороду в розмірі 0,7% (сім десятих відсотка) від суми фактично перерахованих грошових коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 протягом 3 (трьох) банківських днів.

За приписами ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Договір відступлення права вимоги № 6/ВПВ не визнаний судом недійсним, доказів наявності будь-яких спорів щодо оскарження зазначеного договору сторонами не надано.

Враховуючи встановлену ст. 204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності договору відступлення права вимоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Договір відступлення права вимоги №6/ВПВ є належною у розумінні ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем перераховано на рахунок Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» згідно договору №6/ВПВ від 04.08.2020 грошові кошти у розмірі 19768 000,00 грн.

Пунктом 11 договору №6/ВПВ від 04.08.2020 у редакції Додаткового Договору №1 від 02.11.2020 передбачено, що за перерахування коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 в рамках цього Договору, Управитель отримує винагороду в розмірі 0,7% (сім десятих відсотка) від суми фактично перерахованих грошових коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 протягом 3 (трьох) банківських днів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, винагорода Управителя складає 138376,00 грн (19768000,00 х 0,7:100).

За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи норму ст. 530 ЦК України, а також умову п. 11 договору №6/ВПВ від 04.08.2020 у редакції Додаткового Договору №1 від 02.11.2020, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторонами було визначено строк виконання зобов`язання, а саме вказівкою на подію, яка має настати - фактичне перерахування грошових коштів Новому кредитору/Забудовнику 2 та від означеної події - протягом 3 (трьох) банківських днів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується листами №02-05/09/24 від 05.09.2024, №01-02/09/24 від 02.09.2024, позивач повідомив про перерахування управителю винагороди за період з 01.02.2022 по 31.08.2024 на загальну суму 821084,39 грн, а також у січні 2022 року на загальну суму 242 067,00 грн. До матеріалів справи також долучено докази надіслання листів відповідачу.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормою ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормою ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, а також оскільки під час судового розгляду встановлено наявність між сторонами взаємних зобов`язань, які виникли на підставі договору №6/ВПВ від 04.08.2020 у редакції Додаткового Договору №1 від 02.11.2020, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується перерахування позивачем відповідачу грошових коштів на підставі умов договору, однак, відповідачем, всупереч положенням п. 11 цього договору свої зобов`язання не виконано, незважаючи на те, що строк виконання цих зобов`язань є таким, що настав.

Встановлене судом першої інстанції та підтверджене під час апеляційного провадження невиконання відповідачем зобов`язань за п. 11 договору №6/ВПВ від 04.08.2020 у редакції Додаткового Договору №1 від 02.11.2020 є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 530 ЦК України як такі, що спростовуються викладеними вище висновками апеляційного суду.

Безпідставними є посилання відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 617 ЦК України. Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції надана правильна оцінка доводам відповідача про наявність форс-мажорних обставин. Суд першої інстанції обґрунтовано, з посиланням на норми ст. 614 ЦК України, ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» та висновки ВС, викладені у постановах від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 15.06.2023 у справі №910/8580/22, від 07.06.2023 у справі №906/540/22, залишив поза увагою доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин та його посилання на лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, який за своєю правовою природою є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи відповідача про наявність підстав для призначення у справі судової експертизи.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2025 суд першої інстанції, розглянувши клопотання представника відповідача про призначення у справі №910/1103/25 економічної експертизи, відмовив у його задоволенні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції керувався тим, що спір у справі виник у зв`язку з невиконанням Відповідачем умов п. 11 Договорів відступлення права вимоги із урахуванням Додаткової угоди №1, та несплатою ним позивачеві винагороди за перерахування коштів, із розрахунку 0,7% від суми перерахованих коштів. Тобто, за обґрунтованим висновком суду першої інстанції, предметом спору у справі № 910/1103/25 є стягнення заборгованості по договору № 6/ВПВ від 04.08.2020 у розмірі 138376,00 грн.

Обґрунтовуючи необхідність призначення у справі експертизи, відповідач вказує на необхідність спеціальних знань для визначення правильного розміру грошових коштів, які він має сплатити позивачу як винагороду на підставі п. 11 договору № 6/ВПВ від 04.08.2020.

Водночас, позивачем до матеріалів справи долучено відповідні докази на підтвердження своїх вимог, у тому числі, платіжні інструкції, доручення, довідки підписані між позивачем та відповідачем щодо розміру перерахованих коштів.

За приписами ч.1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

З аналізу наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем було долучено первинні бухгалтерські документи, то здійснення простих арифметичних дій, зокрема, з додавання та множення, не вимагає спеціальних знань для визначення обґрунтованості розміру позовних вимог.

Відтак, доводи відповідача про те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено його клопотання про призначення судової експертизи не підтвердились під час апеляційного перегляду спору.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Приватне акціонерне товариство «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД».

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ «КИЇВМІСЬКБУД» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 у справі №910/1103/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 у справі №910/1103/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1103/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко