ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. Справа№ 925/1347/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 11.11.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Зозулі Оксани Яківни

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 (повний текст рішення складено 24.09.2025)

у справі №925/1347/15 (суддя Г.М.Скиба)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Централ Фінанс»

до Фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національного Банку України;

за участю зацікавленої особи: Центральне міжрегіональне управління юстиції

про стягнення 449 906,79 грн заборгованості та санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та заяви про її перегляд за нововиявленими обставинами

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 у справі №925/1347/15 заяву Фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни від 07.02.2022 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №925/1347/15 - задоволено. Визнано виконавчий документ - наказ Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 (про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374) таким, що не підлягає виконанню.

Зазначена ухвала постановлена з огляду на здійснення 26.04.2019 кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк») реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.05.2011 (приміщення магазину загальною площею 568 кв.м, розташоване за адресою: м. Умань, АДРЕСА_1), укладеним в забезпечення договору кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374.

14.07.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» подало до Господарського суду міста Києва заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 у справі №925/1347/15 з проханням скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 у даній справі та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни від 07.02.2022 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з мотивів скасування за рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2025 у справі №705/4132/19 (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025) реєстрації права власності на предмет іпотеки (приміщення магазину) за стягувачем та припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» на предмет іпотеки - нежитлове приміщення - магазин, що знаходиться на вулиці Європейській, 42-а у місті Умань Черкаської області.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 у справі №925/1347/15 заяву кредитора (позивача) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 про визнання виконавчого документа, наказу Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 таким, що не підлягає до виконання, задоволено.

Ухвалу суду від 14.04.2022 у даній справі про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, скасовано.

Заяву боржника Фізичної особи-підприємця Зозулі О.Я. від 07.02.2022 (реєстрація в суді від 09.02.2022) про визнання виконавчого документа (наказу Господарського суду Черкаської області від 01.12.2015 у справі №925/1347/15) таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

Постановляючи ухвалу, суд, з огляду на скасування Господарським судом міста Києва права власності позивача на приміщення магазину в м. Умань (рішення суду від 12.02.2025 у справі №705/4132/19, зазначив, що відпали підстави для задоволення вимог кредитора в позасудовому порядку. Дана обставина є нововиявленою та підпадає під визначення підстав для перегляду судового рішення, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України. Рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/1347/15 після скасування судом права власності позивача на приміщення магазину як задоволення своїх грошових вимог - не є виконаним, документи виконавчого провадження про належне виконання судового рішення у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» у справі відсутні.

За таких обставин господарський суд вважає наявними підстави для скасування судового рішення - ухвали господарського суду від 14.04.2022 про визнання виконавчого документу - наказу Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 - таким, що не підлягає до виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 01.10.2025 через підсистему «Електронний суд» Зозуля Оксана Яківна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 у справі №925/1347/15.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Зозулі Оксани Яківни зводяться до такого:

- заява про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами подана з порушенням строків, встановлених частиною 2 статті 321 Господарського процесуального кодексу України, а тому така заява не могла бути задоволена;

- обставини, які в своїй заяві зазначає заявник (незаконність переходу права власності на предмет іпотеки), не є нововиявленими, адже вони були відомі йому (заявнику) ще на стадії прийняття оскаржуваної ним ухвали. Натомість встановлення судом незаконності переходу права власності предмета іпотеки до заявника шляхом прийняття відповідних рішень є новою обставиною, адже такі рішення були прийняті через три роки після винесення спірної ухвали.

До апеляційної скарги апелянтом також додані нові документи: копія заяви свідка від 04.10.2024 та копія протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №3695751 від 27.11.2024 у справі №705/4132/19.

Скаржник вказує, що переглядаючи ухвалу, суд першої інстанції мав би перевірити зміст рішення та постанови Північного апеляційного господарського суду у справі №705/4132/19, а не лише їх резолютивну частину, адже лише в такому випадку можна було б встановити чи є встановлені в цих рішеннях обставини нововиявленими. Так, із системного аналізу мотивів, з яких виходили суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення, на які посилається заявник, реєстрація предмета іпотеки була проведена незаконно через недотримання вимог закону саме заявником. Директор ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс», практикуючий адвокат Сайко Юрій Васильович, а також адвокат Стратілатов Костянтин Геннадійович, який особисто подавав документи державному реєстратору, будучи професійними юристами, не могли не знати, що такі документи не відповідають нормі закону. Отже про обставини, викладені в судових рішеннях, ухвалених за результатами розгляду справи №705/4132/19, посадовим особам заявника було відомо задовго до постановлення ухвали Господарського суду Черкаської області від 14 квітня 2022 року у справі №925/1347/15.

Додатково скаржник наголошує на тому, що незважаючи на те, що в судових рішеннях у справі №705/4132/19 був пропущений важливий момент (в описовій частині рішення суду першої інстанції лише було повідомлено про допит свідка), однак ці свідчення підтверджують факт фіктивності звіту оцінки, який суди при розгляді справи №705/4132/19 визнали неналежним. Так, під час допиту свідка ОСОБА_2 , який нібито робив Звіт оцінки майна, встановлено, що допитаному нічого невідомо про такий звіт, він його не складав і підпис який на ньому міститься йому не належить. Отже, про неналежність документів, поданих заявником державному реєстратору, при зверненні стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» було відомо ще з моменту подання таких документів.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

23.10.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому стягувач просить суд залишити апеляційну скаргу боржника без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що обставина, на яку посилається позивач (неправомірність рішення державного реєстратора), є нововиявленою, а не новою, оскільки об`єктивно існувала на момент винесення ухвали суду від 14.04.2022, не була і не могла бути відома заявнику та суду, оскільки була юридично зафіксована у встановленому законом порядку лише рішенням суду від 12.02.2025, яке набрало законної сили 23.06.2025, а до цього ані заявник, ані суд у цій справі не мали можливості враховувати цю обставину. Дана обставина, як юридичний факт, є істотною, оскільки від неї залежить результат розгляду заяви боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Нововиявленою обставиною є не рішення Господарського суду міста Києва, а неправомірність рішення державного реєстратора, встановлена рішенням господарського суду у справі №705/4132/19. Про це стягувачем (заявником) прямо зазначено в заяві від 14.07.2025 про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами та в поясненні від 18.09.2025 щодо характеру обставин, що стали підставою для звернення до суду, а також в усних поясненнях представника стягувача, які надавались в суді першої інстанції.

Щодо строку подання заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, то з урахуванням презумції правомірності правочину стягувач не мав можливості подати заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами раніше, ніж 23.06.2025.

Задовольняючи ухвалою від 14.04.2022 заяву ФОП Зозулі О.Я. від 07.02.2022 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд виходив із того, що зобов`язання ФОП Зозулі О.Я. перед ТОВ «ФК «Централ Фінанс» повністю погашені, оскільки іпотекодержатель ТОВ «ФК «Централ Фінанс» набув право власності на предмет іпотеки. Однак рішенням суду таке набуття права власності було визнано неправомірним, а предмет іпотеки повернуто іпотекодержателям, одним із яких є чоловік боржниці. За таких обставин зобов`язання ФОП Зозулі О.Я. не може вважатись припиненим, а протилежний висновок суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності і призводить до неправомірного збагачення ФОП Зозулі О.Я. за рахунок неповернення кредиту ТОВ «ФК «Централ Фінанс».

Також стягувач заперечив проти долучення до матеріалів справи нових доказів (додані до апеляційної скарги), оскільки вони одержані боржницею з матеріалів справи №705/4132/19, в якій Зозуля О.Я. приймала участь в якості третьої особи. Вказані докази в суді першої інстанції не подавались, хоча боржниця мала таку можливість. Будь-яких обставин, які б заважали їй це зробити, в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, стягувач повідомив суду, що 26.09.2025 на підставі оскаржуваної ухвали було винесено постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 про стягнення з ФОП Зозулі О.Я. на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 449 906,79 грн. 22.10.2025 ОСОБА_3 , який є чоловіком боржниці та майновим поручителем по її кредиту, сплатив на користь стягувача заборгованість за рішенням суду від 27.10.2015 у справі №925/1347/15 в сумі 449 906,79 грн. Тобто винесення Господарським судом Черкаської області оскаржуваної ухвали від 23.09.2025 призвело до реального виконання рішення суду та погашення стягнутої ним заборгованості.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2025 апеляційну скаргу Зозулі Оксани Яківни на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 у справі №925/1347/15 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1347/15; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.

13.10.2025 матеріали справи №925/1347/15 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Зозулі Оксани Яківни на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 у справі №925/1347/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 11.11.2025.

04.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Зозулі Оксани Яківни надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 заяву представника Зозулі Оксани Яківни про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

10.11.2025 від боржника через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що підтримує доводи апеляційної скарги. Додатково боржник зазначив, що не заперечує проти долучення до матеріалів справи копії платіжної інструкції №ПНМ 2223 від 22.10.2025 та копій 1, 2 та 11 сторінки Договору іпотеки (долучені до відзиву на апеляційну скаргу), адже вони свідчать про те, що один з іпотекодавців погасив зобов`язання за кредитним договором у розмірі, встановленому виконавчим документом, що є додатковою підставою для задоволення апеляційної скарги так як зобов`язання, визначені наказом Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15, виконані в повному обсязі.

У судовому засіданні 11.11.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 11.11.2025 з`явилися представники Зозулі Оксани Яківни (боржника, скаржника).

Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представники стягувача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться довідки про доставку ухвали суду від 20.10.2025 до електронних кабінетів учасників справи в підсистемі «Електронний суд».

Представники Зозулі Оксани Яківни у судовому засіданні 11.11.2025 підтримували доводи апеляційної скарги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про перегляд ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 у даній справі за нововиявленими обставинами відмовити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20.05.2011 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Зозулею Оксаною Яківною (позичальник) укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2006374, за умовами якого останньою отримано кредит у розмірі 1000000,00 грн, зі сплатою 20% річних та терміном повернення до 19.05.2016.

20.05.2011 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (іпотекодавці 1, 2) укладено іпотечний договір, згідно з яким іпотекодавцями задля забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374 передано в іпотеку банку нежитлову будівлю - магазин, загальною площею 568,0 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 2.3.3. договору загальна заставна вартість предмета іпотеки за погодженням сторін становить 4632500,00 грн.

06.07.2012 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор), Фізичною особою-підприємцем Зозулею Оксаною Яківною (позичальник) та ОСОБА_3 (поручитель) укладено договір поруки №ВКЛ-2006374, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язався перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання фізичною особою-підприємцем Зозулею Оксаною Яківною зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій (плат, пов`язаних з наданням супутніх послуг), а також штрафних санкцій та пені у розмірі та у випадках, передбачених договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374.

14.08.2015 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни з вимогами про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374 в розмірі 449906,79 грн, зокрема: 238080,00 грн - строкової заборгованості за кредитом, 9030,00 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 5666,60 грн - заборгованості за строковими відсотками, 38735,40 грн - заборгованості за простроченими відсотками, 126337,46 грн - пені за несвоєчасну сплату відсотків, 5147,10 грн - пені за несвоєчасне повернення основного боргу, 14,10 грн - 3% річних від суми простроченого боргу, 346,13 грн - 3% річних від суми прострочених процентів, 26550,00 грн - штрафу та про відшкодування судових витрат.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015 у справі №925/1347/15 зазначений позов задоволено повністю.

01.12.2015 на виконання судового рішення видано накази.

04.04.2019 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івент» укладено: договір №1234/К купівлі-продажу майнових прав, на підставі якого Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» право вимоги за договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374 в загальному розмірі 1082054,55 грн, з яких: 247110 грн - заборгованість за тілом кредиту, 396239,24 грн - заборгованість за відсотками, 438705,31 грн - пеня та штраф; договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 20.05.20105, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 .

04.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івент» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги від 04.04.2019 №003/19, на підставі якого останній набув права вимоги за договором кредитної лінії за договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374, а 08.04.2019 - договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 20.05.2015.

23.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до відповідачів: Зозулі Оксани Яківни та Шевченка Сергія Яковича із вимогами про солідарне стягнення 884917,07 грн заборгованості за договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374, у тому числі: 351837,24 грн заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 280919,58 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків, 100000,00 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 120103,02 грн інфляційних нарахувань та 32057,23 грн - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.10.2019 у справі №925/457/19 (суддя Дорошенко В.М.) провадження у справі в частині стягнення 53558,53 грн заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 31932,45 грн пені за несвоєчасну сплату відсотків, 100000,00 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 120103,02 грн інфляційних нарахувань та 32057,23 грн три процентів річних - закрито; у задоволенні решти позову - відмовлено.

26.04.2019 державним реєстратором КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчуком М.П. проведено реєстрацію зміни власника на нежитлове приміщення - магазин, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська (Леніна), 42-а (номер запису про право власності 31389246). Власник: ТОВ «ФК «Централ Фінанс», .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.03.2020 у справі №925/1347/15 здійснено заміну первісного стягувача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на нового стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 2А /ТОК «Парус», 1-й поверх/, ) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу від 01.12.2015, виданого на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015 у справі №925/1347/15.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

09.02.2022 за вх.№2166/22 до Господарського суду Черкаської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Зозулі О.Я. від 07.02.2022 про визнання виконавчого документа (наказу Господарського суду Черкаської області від 01.12.2015 у справі №925/1347/15) таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 26.04.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Каленчуком Микитою Андрійовичем в порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку», було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, магазин, загальною площею 568 кв.м, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська, 42а за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс». Отже, зареєструвавши за собою право власності на предмет іпотеки, кредитор задовольнив свої вимоги за договором кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374 шляхом звернення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Оскільки позасудове врегулювання спору шляхом державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» на предмет іпотеки, який є забезпеченням договору кредитної лінії №ВКЛ-2006374, завершилось 26.04.2019 в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», то всі зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, в тому числі і за рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015 у справі №925/1347/15 - припинилися з 26.04.2019.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 (з огляду на здійснення 26.04.2019 кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс», реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.05.2011 (приміщення магазину загальною площею 568 кв.м, розташоване за адресою: м. Умань, вул. Європейська,42-а), укладеним в забезпечення договору кредитної лінії від 20.05.2011 №ВКЛ-2006374) задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Зозулі О.Я.; визнано виконавчий документ - наказ Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 таким, що не підлягає до виконання.

12.05.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 у справі №925/1347/15 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Зозулі О.Я. на користь ПАТ «Дельта банк» боргу в сумі 499 906,79 грн (том 2, а.с.17).

У вересні 2019 року ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» з вимогами про: визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46694241 від 02.05.2019 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення - магазин, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Умань Черкаської області, проведеного державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчуком М.А., згідно з яким право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за відповідачем; скасування запису про проведення державної реєстрації права власності номер 31389246; припинення права власності відповідача на нежитлове приміщення - магазин, розташований за адресою АДРЕСА_1 (номер запису права власності 31389246); поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності 231 в Книзі 1 на нежитлове приміщення - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 24033411 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108) за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 18.07.2008 НОМЕР_2, виданого Виконавчим комітетом Уманської міської ради, частка власності 43/50, та ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності від 18.07.2008 НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Уманської міської ради, частка власності 7/50.

Рішенням Господарського суд міста Києва від 12.02.2025 у справі №705/4132/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46694241 від 02.05.2019 11:45:02 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення - магазин, що знаходиться по АДРЕСА_1, м. Умань, Черкаська область, проведене державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчуком М. А., згідно з яким право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова,2А, ідентифікаційний код 40371994); припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 2А, ідентифікаційний код 40371994) на нежитлове приміщення - магазин, розташований по АДРЕСА_1, м. Умань, Черкаська область (номер запису права власності 31389246). У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Обставини скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчука М.А. від 02.05.2019 №46694241 про реєстрацію права власності стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» на предмет іпотеки - нежитлове приміщення (магазин), розташований за адресою: АДРЕСА_1, м. Умань, Черкаська область, та його повернення іпотекодавцям, - стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» до господарського суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 про визнання виконавчого документа - наказу Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 таким, що не підлягає до виконання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала, постановлена судом першої інстанції за результатами розгляду заяви стягувача (ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс») про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами.

Відповідно до частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Передбачений нормами глави 3 РозділуV Господарського процесуального кодексу України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та має свої особливості.

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).

У цьому висновку колегія суддів звертається до правової позиції Верховного Суду, що неодноразово викладалась в питанні визнання ознак нововиявлених обставин у господарському процесі, зокрема у постановах від 03.04.2018 у справі № 910/6052/16 та від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14 та від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14, від 25.08.2020 у справі № 910/6052/16, від 07.10.2020 у справі № 922/1026/19.

Також колегія суддів звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Крім цього, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Звертаючись до категорії «істотності», суд зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (правова позицію Верховного Суду, викладена у постанові від 17.09.2019 у справі №910/17258/17).

Суд також звертається до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Праведная проти росії»).

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Водночас, вирішення питання чи правильно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів вищих інстанцій, та не може бути вирішено в межах розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Отже, нововиявлена обставина - це юридичний факт, який:

- передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин;

- має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи, оскільки якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду;

- існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом;

- не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості нововиявленої обставини для перегляду ухвали від 14.04.2022 про визнання виконавчого документа - наказу Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 таким, що не підлягає до виконання, заявником визначено визнання рішенням Господарського суд міста Києва від 12.02.2025 у справі №705/4132/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025, протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46694241 від 02.05.2019 11:45:02 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення магазин, що знаходиться по АДРЕСА_1, м. Умань, Черкаська область, проведеного державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчуком М. А., згідно з яким право власності на об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 2А, ідентифікаційний код 40371994); припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 2А, ідентифікаційний код 40371994) на нежитлове приміщення магазин, розташований по АДРЕСА_1, м. Умань, Черкаська область (номер запису права власності 31389246).

Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як підтверджується матеріалами справи, підставою визнання наказу від 01.12.2015 у даній справі таким, що не підлягає виконанню, стала реєстрація за рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчука М.А. від 02.05.2019 №46694241 - за позивачем права власності на майно - нежитлове приміщення (магазин), розташований за адресою: АДРЕСА_1, м. Умань, Черкаська область на підставі іпотечного застереження.

Так, статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договору.

Верховний Суд у постановах у справах №204/7148/16-ц від 17.04.2019 та №911/2798/16 від 03.04.2018 наголошував на відсутності права на стягнення боргу при оформленні за іпотекодержателем права власності на іпотечне майно боржника.

З огляду на наведене за висновками суду, які були викладеними в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 у справі №925/1347/15, з 26.04.2019 - дня державної реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» права власності на предмет іпотеки (спірне нежитлове приміщення, магазин, загальною площею 368,00 кв.м, розташований за адресою: м. Умань, вул. Європейська,42-а) за іпотечним договором від 20.05.2011 забезпечені цією іпотекою вимоги кредитора до боржника є задоволеними (погашеними), а наказ суду у даній справі про стягнення боргу з Фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни є таким, що не підлягає виконанню.

Як уже зазначалося, згідно з частиною 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Так, заява ТОВ «ФК «Централ Фінанс» ґрунтується на обставині протиправності рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (індексний номер: 46694241 від 02.05.2019) про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення - предмет іпотеки, згідно з яким право власності на об`єкт нерухомого майна (предмет іпотеки) в порядку позасудового врегулювання було зареєстровано за ТОВ «ФК «Централ Фінанс» (іпотекодержателем).

Вказана обставина виникла 02.05.2019 у момент здійснення державним реєстратором відповідної реєстраційної дії.

Ухвала суду, що переглядається за нововиявленими обставинами, постановлена 14.04.2022.

Тобто на момент прийнятті ухвали обставина неправомірності рішення державного реєстратора вже об`єктивно існувала.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

У даному випадку спір про визнання протиправним рішення державного реєстратора індексний номер: 46694241 від 02.05.2019 розглядався у господарській справі №705/4132/19 за позовом ОСОБА_3 (іпотекодавця) до ТОВ «ФК «Централ Фінанс» (іпотекодержателя).

Рішення Господарського суду міста Києва у справі №705/4132/19 ухвалено лише 12.02.2025 та набрало законної сили 23.06.2025 (після перегляду в апеляційному порядку).

Вказане свідчить, що на момент постановлення ухвали суду (14.04.2022), що переглядалася за нововиявленими обставинами, рішення державного реєстратора у справі №705/4132/19 ще не було визнано неправомірним.

Ухвалою суду від 14.04.2022 у справі №925/1347/15 вирішувалось питання визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, яке згідно з вимогами процесуального закону розглядається в порядку статті 328 Господарського процесуального кодексу України. У зв`язку з цим суд у цій справі у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, був позбавлений процесуальної можливості надати оцінку правомірності рішення державного реєстратора під час розгляду заяви ФОП Зозуля О.Я.

При цьому в ухвалі суду, що переглядалася за нововиявленими обставинами, прямо зазначено, що «на момент розгляду заяви боржника право власності на спірне іпотечне майно зареєстроване за кредитором та не спростоване у належний спосіб і не поставлено під сумнів, оскільки не існує рішення суду (що набрало законної сили) про протилежне.».

Вказане свідчить про те, що обставина, на яку посилається позивач/стягувач (неправомірність рішення державного реєстратора), є нововиявленою, а не новою, як помилково вказує скаржник, оскільки:

1) об`єктивно існувала на момент винесення ухвали суду від 14.04.2022;

2) не була і не могла бути відома заявнику та суду, оскільки була юридично зафіксована у встановленому законом порядку лише рішенням суду від 12.02.2025, яке набрало законної сили 23.06.2025, а до цього ані заявник, ані суд у межах справи №925/1347/15 не мав можливості враховувати цю обставину, як юридичний факт;

3) є істотною, оскільки від неї залежить результат розгляду заяви боржника про визнання виконавчого документу (наказу у даній справі) таким, що не підлягає виконанню.

Отже, доводи боржника не відповідають положенням статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а обставина, на яку посилається стягувач у заяві, містить всі складові для надання їй статусу нововиявленої: існування її на час розгляду справи; ця обставини не могла бути відома заявникові на час розгляду цієї справи; істотність даної обставини для розгляду справи (тобто коли врахування її судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з цим посилання скаржниці на необхідність дослідження судом доказів, належної оцінки яким, на її думку, не надано у межах справи №705/4132/19 (щодо фіктивності звіту оцінки майна) судом до уваги не приймаються, оскільки судом у межах справи №705/4132/19 підтверджено факт незаконності проведеної реєстрації права власності на іпотечне майно за ТОВ «ФК «Централ Фінанс» й така обставина є преюдиційної для даної справи.

Суд у межах справи №925/1347/15 не наділений правом переоцінювати докази, оцінку яким надано у межах справи №705/4132/19.

Більш того, скаржник усупереч положеннями статей 118, 119, 269 Господарського процесуального кодексу України не зазначив в апеляційній скарзі про причини неподання відповідних документів до суду першої інстанції, а також не заявив клопотання про поновлення строку на їх подання із зазначенням поважних причин неможливості їх подання до місцевого господарського суду в установлені процесуальним законом строки.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до приписів статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, № 15729/07, від 05.07.2012).

Належне та повне виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення від 19.03.1997 зі справи «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи «Шмалько проти України»).

У даному випадку, задовольняючи ухвалою від 14.04.2022 заяву ФОП Зозулі О.Я. від 07.02.2022 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд виходив із того, що зобов`язання ФОП Зозулі О.Я. перед ТОВ «ФК «Централ Фінанс» повністю погашені, оскільки іпотекодержатель ТОВ «ФК «Централ Фінанс» набув право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Однак, рішенням суду у справі №705/4132/19 таке набуття права власності було визнано неправомірним.

За таких обставин кредитні зобов`язання ФОП Зозулі О.Я. не можуть вважатись припиненими, а протилежний висновок суду суперечив би принципам справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до неправомірного збагачення ФОП Зозулі О.Я. за рахунок неповернення кредиту ТОВ «ФК «Централ Фінанс».

Оскільки зобов`язання ФОП Зозулі О.Я. перед ТОВ «ФК «Централ Фінанс» не є припиненими, то і підстави для визнання виконавчого документу (наказу від 01.12.2015 у справі №925/1347/15) таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали рішення Господарського суду Черкаської області від 27.10.2015 у справі №925/1347/15 у добровільному порядку виконано не було, а визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, позбавляло стягувача можливості виконати це рішення в примусовому порядку.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов правомірно висновку про наявність підстав для скасування судового рішення - ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 про визнання виконавчого документу - наказу Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 таким, що не підлягає до виконання за нововиявленими обставинами.

При цьому, як вбачається із долучених до відзиву на апеляційну скаргу документів, проти долучення яких до матеріалів справи боржниця не заперечувала, після прийняття оскаржуваної ухвали від 23.09.2025 у даній справі 26.09.2025 на підставі оскаржуваної ухвали було винесено постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 про стягнення з ФОП Зозулі О.Я. на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс», боргу в сумі 449 906,79 грн. 22.10.2025 ОСОБА_3 , який є майновим поручителем боржниці по її кредиту, сплатив на користь стягувача заборгованість за рішенням суду від 27.10.2015 у справі №925/1347/15 в сумі 449 906,79 грн. Тобто постановлення Господарським судом Черкаської області оскаржуваної ухвали від 23.09.2025 призвело до реального виконання рішення суду в даній справі та погашення стягнутої ним кредитної заборгованості.

Посилання скаржниці на те, що факт виконання рішення суду є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є безпідставними, оскільки у даному випадку рішення суду було виконане у примусовому, а не добровільному порядку й вже після прийняття оскаржуваної ухвали суду.

Стосовно посилань скаржниці на те, що заява про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами була подана стягувачем із порушенням строків, встановлених частиною 2 статті 321 Господарського процесуального кодексу України, а тому така заява не могла бути задоволена, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 321 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Скаржниця вказує на те, що оскільки заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 14.04.2022 подана до суду 14.07.2025, то заявником пропущено присічний трирічний строк, встановлений частиною 2 статті 321 Господарського процесуального кодексу України, на її подання.

Із цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2024 у справі №320/14843/23.

Боржниця посилається на те, що стягувач звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами більше ніж через 3 роки з моменту її винесення.

Разом із тим, як вказано вище, нововиявленою обставиною є неправомірність рішення державного реєстратора. Вказане рішення визнано протиправним та скасовано рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2025 у справі №705/4132/19, яке набрало законної 23.06.2025.

Тобто стягувач не мав можливості подати заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами раніше ніж 23.06.2025. Однак навіть в цю дату трирічний строк з моменту винесення ухвали від 14.04.2022 вже сплив.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що під час розгляду в 2022 році заяви ФОП Зозуля О.Я. про визнання виконавчого документу (наказу) таким, що не підлягає виконанню, стягувач заявляв клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 705/4132/19 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Централ Фінанс» про визнання недійсним та скасування рішення.

Однак, як вбачається з ухвали суду від 14.04.2022 у даній справі, судом у задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Тобто стягувач своєчасно вчинив усі можливі і залежні від нього процесуальні дії, однак не мав об`єктивної можливості подати заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами протягом трьох років з моменту винесення ухвали.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Як вбачається зі змісту ухвали від 14.04.2022 у даній справі у судовому засіданні під час розгляду заяви ФОП Зозулі О.Я. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, її представник заперечував проти задоволення клопотання стягувача про зупинення провадження з мотивів різних учасників у цих справах та різних предметів спору.

Тобто представник боржниці, достовірно знаючи про предмет спору у справі №705/4132/19 (оскільки Зозуля О.Я. є третьою особою у ній), який прямо пов`язаний з цією справою, заперечував проти зупинення провадження з розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у даній справі, що у подальшому фактично і призвело до того, що стягувач був позбавлений можливості подати відповідну заяву про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами до набрання законної сили рішенням суду у справі №705/4132/19.

За таких обставин, враховуючи специфіку спірних правовідносин та поведінку боржника і стягувача, суд, керуючись положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 3 Цивільного кодексу України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що у даному випадку вимога про застосування трирічного строку давності буде проявом надмірного формалізму, який неправомірно обмежить доступ стягувача до суду.

Враховуючи наведене у сукупності, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення заяви стягувача про перегляд ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.04.2022 про визнання наказу Господарського суду від 01.12.2015 у справі №925/1347/15 таким, що не підлягає виконанню, за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги Зозулі Оксани Яківни є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Зозулі Оксани Яківни необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 у даній справі підлягає залишенню без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зозулі Оксани Яківни на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 у справі №925/1347/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.09.2025 у справі №925/1347/15 залишити без змін.

Матеріали справи №925/1347/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.12.2025 після повернення головуючого судді Михальської Ю.Б. та судді Тищенко А.І. з відрядження.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко