РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2025Справа № 910/9630/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем"

про стягнення 94141,32 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прилуцька окружна прокуратура звернулася в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем" про стягнення за договором поставки від 14.10.2024 № 22 основного боргу в розмірі 81 990,00 грн., штрафу за порушення строків поставки товару в розмірі 4 099,50 грн., інфляційних втрат у розмірі 6 522,66 грн., трьох відсотків річних у сумі 1 529,16 грн. Також прокурор просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання.

Дана ухвала суду доставлена відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 між Талалаївською селищною радою (Покупець) та відповідачем (Постачальник) укладено договір поставки № 22 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві Товари «Дизельне паливо, Бензин А-95, Бензин А-92 за ДК 021:00-9 нафта і дистиляти), визначені в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (Додаток 1 до Договору), що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити цей Товар на умовах даного Договору. Додатково до основного зобов`язання Постачальник зобов`язується зберігати проданий Товар до дати поставки на умовах даного Договору.

Найменування Товару: Бензин А-95, Бензин А-92, Дизельне паливо. Кількість товару, асортимент, одиниця виміру, вартість за одиницю та загальна вартість Товару зазначається у Специфікації (Додатку № 1 до договору), яка є невід`ємною частиною даного Договору (п. п. 1.2, 1.4. Договору).

Згідно з п. 1.3 Договору поставка Товару здійснюється окремими партіями, згідно заявок Покупця у відповідності до його потреби. Покупець самостійно визначає потребу у кількості товару.

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна сума договору становить 81 990,00 грн., у тому числі ПДВ 13 665,00 грн.

До ціни Товару також входить вартість зберігання Товару Постачальником у резервуарах АЗС протягом 1 календарного року (п. 3.4 Договору).

У пункті 5.2 Договору вказано, що передача та прийом Товару здійснюється по талонах з оформленням відповідних бухгалтерських документів. Талон - є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, що посвідчує право Покупця та/або уповноваженого ним Користувача на одержання певної кількості та певної марки пального на АЗС, що обслуговують Талони Постачальника. Заправка (по талонах) має здійснювались Постачальником цілодобово на автозаправних станціях (АЗС).

Поставка талонів здійснюється за адресою замовника: 17200, вул. Центральна, 3, смт. Талалаївка, Чернігівська область, Прилуцький район (п. 5.3 Договору).

Відповідно до п. 5.6 Договору місце поставки Товару: автозаправні станції на території смт. Талалаївка та Чернігівської області та автошляхи сполучення між обласним центрами на території України.

Згідно з п. 10.1. Договору останній набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2024 року.

Специфікацією (Додаток № 1 до Договору) визначено, що постачальник зобов`язується поставати замовнику: бензин А-95 у кількості 500 літрів; бензин А-92 у кількості 500 літрів; дизельне паливо у кількості 500 літрів.

На виконання умов Договору № 22 від 14.10.2024 відповідачем відповідно до видаткової накладної № 1758 від 15.11.2024 передано Талалаївській селищній раді пальне, а саме: Бензин А-95 у кількості 500 літрів по ціні 57,00 грн. за 1 літр на суму 28 500,00 грн., Бензин А-92 у кількості 500 літрів по ціні 54,00 грн. за 1 літр на суму 27 000,00 грн Дизельне паливо у кількості 500 літрів по ціні 52,98 грн. за 1 літр на суму 26 490,00 грн., на загальну суму 81 990,00 грн.

На вказану суму позивач отримав скретч-картки на пальне «АВІАС», без визначення строку дії.

У свою чергу, позивачем сплачено на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 81 990,00 грн, що підтверджується казначейськими виписками: трансакція № 293777370 від 19.11.2024 на суму 26 490,00,00 грн., трансакція №293807930 від 19.11.2024 на суму 55 500,00 грн.

18.03.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією № 324 про сплату боргу на суму 81 990,00 грн. за договором поставки від 14.10.2024 № 22.

Із матеріалів справи слідує, що працівниками позивача складено відповідні службові записки від 14.12.2024, 29.12.2024, 15.01.2025, 01.03.2025 про неможливість заправитися бензином та дизельним паливом у зв`язку з відсутністю всіх видів палива на автозаправній станції «АВІАС», у с. Талалаївка, вул. Комунальна, 3 Прилуцького р-ну Чернігівської області.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи слідує, що позивач на виконання умов Договору сплатив на користь відповідача грошові кошти в сумі 81 990,00 грн., а відповідач надав позивачу талони на пальне відповідно до видаткової накладної № 1758 від 15.11.2024, а саме: Бензин А-95 у кількості 500 літрів по ціні 57,00 грн. за 1 літр на суму 28 500,00 грн., Бензин А-92 у кількості 500 літрів по ціні 54,00 грн. за 1 літр на суму 27 000,00 грн Дизельне паливо у кількості 500 літрів по ціні 52,98 грн. за 1 літр на суму 26 490,00 грн.

Разом із цим, із грудня 2024 року позивач не має можливості здійснити заправку пальним на автозаправних станціях «АВІАС» в селищі Талалаївка по вул. Комунальній, 3, Прилуцького р-ну Чернігівської області з огляду на відсутність палива, про що працівниками позивача складені відповідні службові записки.

При цьому, відповідно до п. 2.6 договору при отриманні претензій про нестачу товару або невідповідність товару параметрам якості, постачальник протягом 5-ти робочих днів повинен за власний рахунок усунути виявлені недоліки.

Таким чином, у позивача залишилися талони на суму 81 990,00 грн., за якими позивач не має об`єктивної можливості отримати пальне на автозаправних станціях «АВІАС».

У свою чергу, відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування відповідних обставин щодо відсутності на автозаправних станціях «АВІАС» відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 81 990,00 грн. вартості пального, поставку якого відповідач у передбачені договором строки не здійснив.

Крім того, прокурор заявив до стягнення з відповідача штраф за порушення строків поставки товару в розмірі 4 099,50 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 522,66 грн., три відсотки річних у сумі 1 529,16 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Відповідно до п. 7.3, 7.4 Договору в разі порушення строку поставки будь-якої партії Товару Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 5% від вартості Договору. Сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання своїх обов`язків за цим Договором.

За арифметичним перерахунком суду, штраф у розмірі 4 099,50 грн. (5% від вартості Договору) розрахований правильно та підлягає стягненню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Отже, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України три проценти річних підлягають нарахуванню за період після пред`явлення вимоги до відповідача про повернення грошових коштів внаслідок прострочення ним грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 910/14180/18.

Як убачається з матеріалів справи, 18.03.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією № 324 про сплату боргу на суму 81 990,00 грн., що повернута без вручення відповідачу.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).

Відповідно до пункту 4) частини 1 розділу І Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що з урахуванням строку пересилання направленого 18.03.2025 поштового відправлення та частини 2 статті 530 ЦК України, прострочення з виконання вимоги позивача з повернення коштів попередньої оплати наступило з 02.04.2025 року.

Відтак, за арифметичним перерахунком суду, з відповідача підлягають стягненню за період квітень-червень 2025 року інфляційні втрати в розмірі 2 316,36 грн. та за період із 02.04.2025 до 15.07.2025 три проценти річних у сумі 707,58 грн.

Одночасно, судом перевірено наявність правових підстав щодо звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено правовий висновок про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Наведений порядок при поданні Прилуцькою окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області даного позову був дотриманий, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами від 09.04.2025 № 54-77-2719ВИХ-25, від 24.04.2025 № 54-77-3013ВИХ-25 та повідомленням від 18.07.2025 № 54-77-4963ВИХ-25.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені прокурором витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем" (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 72, оф. 337; ідентифікаційний код 45067285) на користь Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (17200, Чернігівська область, Прилуцький район, селище Талалаївка, вул. Центральна, 3; ідентифікаційний код 04412679) 81 990 (вісімдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто) грн. боргу, 4 099 (чотири тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 50 коп. штрафу, 2 316 (дві тисячі триста шістнадцять) грн. 36 коп. інфляційних втрат, 707 (сімсот сім) грн. 58 коп. трьох процентів річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем" (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 72, оф. 337; ідентифікаційний код 45067285) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9; ідентифікаційний код 02910114) 2293 (дві тисячі двісті дев`яносто три) грн. 02 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова