ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

"12" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3736/25

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат» від 10.12.2025 про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат», м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Кричун Наталії Миколаївни, с. Озера Бородянського району Київської області

про стягнення 2 080 492,24 грн.

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокат» 10.12.2025 звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Кричун Наталії Миколаївни, в якій просить суд стягнути з ФОП Кричун Н.М. грошові кошти в розмірі 2 080 492,24 грн. за Договором-Заявкою №269-09-ЧС від 02.06.2025 про надання послуг з організації та перевезення вантажів по Україні.

Позов обґрунтований тим, що для здійснення перевезення вантажів Фонду ООН у галузі народонаселення в Україні ТОВ «Автокат» залучив перевізника ФОП Кричун Н.М., з якою уклав Договір-заявку №269-09-ЧС від 02.06.2025 про надання послуг з організації та перевезення вантажів по Україні.

За вказаним договором перевізник зобов`язався здійснити перевезення вантажу за відповідним маршрутом із забезпеченням температурного режиму під час перевезення, а саме +2 +8 градусів.

Позивач твердить, що внаслідок порушення температурного режиму частина вантажу (фармпрепаратів) стала непридатною для використання та підлягала утилізації, у зв`язку з чим вантажоодержувач відмовився від отримання вантажу.

У зв`язку з недотриманням температурного режиму перевізником, замовник (Фонд ООН у галузі народонаселення в Україні) звернувся до експедитора (ТОВ «Автокат») із вимогою відшкодувати витрати, понесені у зв`язку з цим інцидентом, а саме суму збитків в розмірі 2 080 492,24 грн., з яких вартість пошкоджених препаратів в сумі 1 996 218,36 грн., витрати на зберігання та утилізацію 5505,40 грн., вартість лабораторних досліджень 78 768,48 грн.

Вказана сума була сплачена позивачем на користь замовника 20.11.2025 в повному обсязі.

Позивач твердить, що саме дії відповідача (перевізника) призвели до порушення умов Договору-заявки №269-09-ЧС від 02.06.2025, а тому позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу вартість збитків в розмірі 2 080 492,24 грн., які експедитор відшкодував замовнику.

Ухвалою від 12.12.2025 суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №911/3736/25 в порядку загального позовного провадження.

Одночасно із позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю та як фізичній особі, і які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, як в національній валюті (гривні), так і в іноземній валюті, що містяться на вже відкритих рахунках та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах ціни позову 2 080 492,24 грн. (еквівалент 49 535,53 дол. США за курсом UN ORE станом на 03.11.2025).

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, позивач зазначає, що він звернувся із адвокатським запитом до Головного сервісного центру МВС України для встановлення наявного рухомого майна у ОСОБА_1 . У відповідь на вказаний адвокатський запит МВС України зазначило, що за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб Toyota Land Cruiser 100 (2005 року) № шасі НОМЕР_1 .

За даними сайту продажу автомобілів Auto.Ria орієнтовна вартість зазначеного транспортного засобу становить 11 000-12 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на дату подачі заяви складає 462 330 - 504 360 грн.

Також, згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_1 зареєстровано така нерухомість:

1/4 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000); орієнтована вартість становить 11 000 доларів США, що станом на дату подачі заяви складає 462 330 грн. за даними сайту оголошень;

1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210); орієнтована вартість становить 8500 доларів США, що станом на дату подачі заяви складає 357 255 грн. за даними сайту оголошень;

1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0065 за адресою Київська область, Бородянський район, с. Озера, вул. Шевченка, земельна ділянка 38-В, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10); орієнтована вартість становить 5000 доларів США, що станом на дату подачі заяви складає 210 150 грн. за даними сайту оголошень.

Відтак, позивач зазначає, що вартість наявного у відповідача майна недостатньо для відшкодування завданих позивачу збитків та понесених судових витрат, а отже, є доцільність в накладенні арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, а також грошові кошти в межах суми збитків, оскільки, з огляду на відсутність будь-яких обтяжень на майно, відповідач має можливість з метою уникнення відповідальності відчужити рухоме та нерухоме майно на користь третіх осіб.

Подана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу можливість реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому вжиття судом заходів забезпечення позову спрямоване на реальне виконання судового рішення та не є засобом додаткового тиску чи додаткової відповідальності відповідача.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

Суд встановив, що предметом спору вказаної справи є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення 2 080 492,24 грн. збитків.

Із долучених позивачем документів до матеріалів заяви про забезпечення позову, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є власником рухомого та нерухомого майна, яке може бути використано для виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Статтею 52 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 зазначила, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно відповідача (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 Верховний Суд зазначив, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Системний аналіз законодавства, що регулює інститут забезпечення позову, дає підстави для висновку, що такі заходи можуть вживатися виключно у випадках, коли їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Проаналізувавши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що накладення арешту на все рухоме й нерухоме майно відповідача, а також на грошові кошти на його рахунках, призведе до істотного обмеження можливості фізичної особи-підприємця здійснювати господарську діяльність і розпоряджатися власними коштами. Такі заходи фактично створюють непропорційний та надмірний тягар у період дії воєнного стану, що, у свою чергу, може мати протилежний ефект і ускладнити реальне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки позбавляють відповідача можливості забезпечити необхідні ресурси для його виконання.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову не є засобом додаткового тиску на сторону зобов`язання або додатковим заходом відповідальності за його невиконання, і можуть застосовуватися виключно з метою забезпечення реального виконання рішення суду та відновлення порушеного права заявника.

Суд вказує, що заявник не є суб`єктом оціночної діяльності та не компетентний для надання висновків про достатність чи недостатність вартості майна відповідача для задоволення вимог позивача. Також суд вказує на те, що заявник не навів жодних конкретних обставин, які б свідчили про недобросовісну поведінку відповідача, намагання ухилитися від виконання зобов`язань чи відчужити майно.

Крім того, заявник виходить із беззаперечності своїх вимог, на забезпечення яких просить вжити заходи на забезпечення позову, однак обґрунтованість позову буде встановлюватись в процесі розгляду справи по суті.

Разом із тим, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належать ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю та як фізичній особі у межах ціни позову 2 080 492,24 грн. є тимчасовим (до вирішення справи по суті), слушним, доцільним та співмірним із заявленими у цій справі вимогами засобом забезпечення і саме такий засіб забезпечення позову підлягає застосуванню в даному випадку.

При цьому суд звертає увагу на висновки викладені у постанові КГС ВС від 19.02.2024 у справі №906/952/23, відповідно до яких, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до частини 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Крім того, відповідно до частини 13 ст. 145 ГПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 136-140, 144, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат» від 10.12.2025 про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою задовольнити частково.

2. Накласти арешт на нерухоме майно, що належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) як фізичній особі-підприємцю та як фізичній особі,

до моменту вирішення справи №911/3736/25 по суті та набрання рішенням суду в даній справі законної сили.

3. Оригінал ухвали про забезпечення позову направити позивачу, копії ухвали направити учасникам справи.

Ухвала Господарського суду Київської області від 12.12.2025 про забезпечення позову у справі №911/3736/25 набирає законної сили в порядку ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її підписання суддею та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом строків встановлених ст. 256 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Ухвала підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Стягувачем за ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокат» (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 6, офіс 808, ідентифікаційний код 39120932)

Боржником за ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Строк пред`явлення ухвали від 12.12.2025 про забезпечення позову у справі №911/3736/25 до виконання до 13.12.2028.

Відповідно до статті 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя О.В. Конюх