ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 921/646/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О. В. - головуючий, Огороднік К. М., Погребняк В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025

та ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025

у справі за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

Учасники справи:

ПАТ "АБ "Укргазбанк": Ніценко О. С. ;

ОСОБА_1 : Півторак В. М.;

Арбітражний керуючий Шимечко А. Я.: особисто;

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог

1.1. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2023 відкрито провадження у цій справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Шимечка А. Я.

1.2. Ухвалою суду від 21.12.2023 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів у справі №921/646/23, а саме:

- Акціонерне товариство Комерційний банк (далі - АТ КБ) "ПриватБанк" в розмірі 700312,60 грн (з них: 5368 грн судового збору та 694944,60 грн (заборгованість) - 2 черга);

- АТ "Акцент-Банк" в розмірі 622803,92 грн (з них: 5368 грн судового збору та 617435,92 грн (заборгованість) - 2 черга);

- АТ Акціонерний банк (далі - АБ) "Укргазбанк" в розмірі 109294,30 грн (з них: 5368 грн судового збору та 103926,30 грн (заборгованість) - 2 черга);

- АТ Акціонерний комерційний банк (далі - АКБ) "Львів" в розмірі 1 080 043,43 грн (з них: 5368 грн судового збору та 1074675,43 грн (заборгованість) - 2 черга);

- ГУ ДПС у Тернопільській області в розмірі 268546,76 грн (з них: 5368 грн судового збору та 263178,76 грн (210194,30 грн - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості; 49573,76 грн - податок по орендній платі з фізичних осіб; 3410,70 грн - єдиний податок з фізичних осіб) - 2 черга).

1.3. ПАТ АБ "Укргазбанк" та АТ АКБ "Львів" подали до Господарського суду Тернопільської області клопотання про закриття провадження у справі з підстав зазначення недостовірної інформації у Деклараціях про майновий стан боржника за 2020-2023 роки.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025, серед іншого відмовлено в задоволенні клопотання ПАТ АБ "Укргазбанк" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

2.2. Суди дійшли висновку про відсутність доказів недобросовісної поведінки боржника, як підстави для закриття провадження у справі.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

3.1. Задля перевірки правильності зазначених у деклараціях боржником відомостей керуючий реструктуризацією направив обов`язкові запити і отримав відповіді щодо наявності майна чи майнових прав за період 2020-2024 роки по боржнику та членах сім`ї до уповноважених органів.

3.2. Керуючим реструктуризацією за результатами перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2021, 2022, 2023 роки, встановлено невідповідність даних зазначених в Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, що підтверджується Звітом про результати розгляду декларацій боржника (вх№5332 від 04.07.2024).

3.3. З врахуванням звіту арбітражного керуючого від боржника надійшла заява (вх.№5422 від 08.07.2024) про виправлення декларацій про майновий стан боржника.

3.4. 19.11.2024 керуючим реструктуризацією за результатами перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2021, 2022, 2023 роки встановлено невідповідність даних зазначених боржником в Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, що підтверджується Звітом про результати розгляду декларацій боржника (вх№8886).

3.5. З врахуванням звіту арбітражного керуючого від боржника надійшла заява (вх№9101 від 27.11.2024 та вх№9521 від 11.12.2024) про виправлення декларацій про майновий стан боржника.

3.6. Так, у виправлених боржником деклараціях за 2020-2023 роки, зокрема в п.17 декларацій боржником зазначено про володіння на праві власності земельними ділянками :01:001:2050 та :01:001:0944.

3.7. ПАТ "АБ "Укргазбанк" зазначало про те, що 25.11.2020 боржником був зареєстрований автомобіль ТOYOTA RAV4, 2020 р.в., який проданий 04.12.2021. Проте, в декларації боржника за 2021 рік не було вказано надходження коштів від відчуження вказаного транспортного засобу (графа № 13 "Дохід від відчуження рухомого та нерухомого майна" декларацій).

3.8. Дане твердження банку спростовується виправленою боржником декларацією за 2020 рік, з якої вбачається наступне:

- в п.41 декларації зазначено наявність готівкових коштів в сумі 700000 грн;

- в п.31 декларації зазначено про придбання 25.11.2020 легкового автомобіля ТOYOTA RAV4, 2020 р.в. за 700000 грн;

- в п.70 декларації вказано про те, що боржник витратив на придбання майна, товарів або оплату послуг - 700000 грн;

3.9. В п.13 декларації за 2021 рік боржником зазначено дохід в сумі 300000 грн від відчуження рухомого та нерухомого майна.

3.10. Відтак, боржник вчинив заходи щодо надання виправлених декларацій з урахуванням встановлених невідповідностей, що не ставить під сумнів прозорість та добросовісність його намірів щодо прагнення досягти мети процедури банкрутства, ініційованої ним задля єдиного наміру - погашення наявних вимог кредиторів.

3.11. Питання щодо правомірності чи неправомірності відчуження боржником майна перед процедурою неплатоспроможності може бути лише предметом майбутніх позовних заяв і не може бути підставою для спростування обставин добросовісності боржника.

3.12. Щодо посилання ПАТ "АБ "Укргазбанк" на те, що при наявності 5-ти кредиторів з визнаними судом кредиторськими вимогами на загальну суму 2754161,01 грн, у вищевказаних деклараціях боржника у розділі ХIV "Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України" відсутня інформація про кредитні зобов`язання боржника перед кредиторами - АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Акцент-Банк", АТ "АБ "Укргазбанк", АТ АКБ "Львів" та ГУ ДПС у Тернопільській області, апеляційний суд зазначив, що лише 21.12.2023 ухвалою Господарського суду Тернопільської області було визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів у справі №921/646/23. Відповідно ця інформація не могла бути внесена раніше боржником у розділ ХIV "Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України".

3.13. Стосовно результатів зборів кредиторів у даній справі, апеляційний суд зазначив, що згідно з реєстром вимог кредиторів, визнані судом вимоги АТ "Укргазбанк" становлять лише 3,77% від загальної суми кредиторських вимог. Оскільки лише АБ "Укргазбанк" брав участь у зборах, кворум не було досягнуто, тому самостійне рішення такого банку про закриття провадження не має юридичних наслідків і правомірно не взято до уваги судом першої інстанції.

4. Короткий зміст касаційної скарги

4.1. ПАТ "АБ "Укргазбанк" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені судами попередніх інстанцій рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання банку про закриття провадження у справі № 921/646/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

5. Узагальнені доводи касаційної скарги

5.1. Судами попередніх інстанцій невірно застосовано положень статей 6, 114, 116, 123, 124 Кодексу України з процедур банкрутства та не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування наведених норм, викладених у постановах від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 03.08.2023 у справі № 926/2987-б/20, від 27.02.2024 у справі № 910/4014/22, від 29.08.2024 у справі № 918/806/21.

5.2. Зміст поданих боржником документів та його процесуальна поведінка в ході розгляду справи не свідчить про дотримання ним принципу добросовісності. Зокрема, подані боржником декларації про майновий стан у справі про неплатоспроможність за 2020-2023 роки, з урахуванням внесених до них виправлень, не відповідають принципам повноти та достовірності, а проект плану реструктуризації є нереальним (невиконуваним). Пасивна участь Боржника в процедурі реструктуризації боргів (неподання реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, правдивої (повної) інформації про свій майновий стані та членів сім`ї) нівелює ефективність та сутність змісту процедур у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

6. Касаційне провадження

6.1. Ухвалою Верховного Суду від 18.09.2025 касаційну скаргу ПАТ "АБ "Укргазбанк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 та ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025 у цій справі залишено без руху, надано строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та відповідних доказів на підтвердження цих підстав.

6.2. 19.09.2025 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

6.3. Ухвалою Верховного Суду від 07.10.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "АБ "Укргазбанк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 та ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11.11.2025 - 12:45. Крім того, вказаною ухвалою суду задоволено заяву ПАТ "АБ "Укргазбанк", викладену у касаційній скарзі, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та вирішено проводити судові засідання по справі № 921/646/23 за участю представника банку - Ніценка О. С. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

6.4. 05.11.2025 до Верховного Суду від арбітражного керуючого Шимечка А. Я. та ОСОБА_1 надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

6.5. Ухвалою Верховного Суду від 06.11.2025 вказані заяви було задоволено та вирішено проводити судові засідання у даній справі а участю арбітражного керуючого Шимечка А. Я. та представника ОСОБА_1 - адвоката Півторака В. М. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

6.6. Представники учасників справи не були підключені до підсистеми відеоконференцзв`язку для участі у судовому засіданні 11.11.2025, у зв`язку з чим ухвалою Верховного Суду від 11.11.2025 розгляд справи було відкладено на 18.11.2025 - 15:15.

6.7. В судовому засіданні 18.11.2025 представник ПАТ "АБ "Укргазбанк" підтримав касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просив Суд скаргу задовольнити. Представник ОСОБА_1 та арбітражний керуючий Шимечко А. Я. заперечували проти касаційної скарги, просили Суд залишити скаргу без задоволення.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ.

7.2. Згідно з частиною другою статті 6 КУзПБ до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

7.3. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

7.4. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 зазначив про те, що процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

7.5. З огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

7.6. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

7.7. До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

7.8. КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

7.9. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

7.10. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

7.11. Своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).

7.12. Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед іншого, додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

7.13. Частина п`ята вищезгаданої статті визначає, що декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.

7.14. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 зазначив про те, що інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів. Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи. Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

7.15. Таким чином, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації (подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 916/1482/21, від 03.08.2023 у справі № 926/2987-б/20).

7.16. Нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

7.17. За змістом пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

7.18. Отже, зі змісту пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ вбачається, що якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути виявлені за наслідком перевірки керуючим реструктуризації недоліки щодо повноти та достовірності інформації, зазначеної у поданих ним (боржником) деклараціях, наступають визначені цією нормою наслідки у вигляді закриття провадження у справі (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).

7.19. Зміст наведеної норми містить вказівку на безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

7.20. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника (аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).

7.21. Господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні (відповідну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 та від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).

7.22. Як вбачається з встановлених судами попередніх обставин даної справи, з метою перевірки правильності зазначених у деклараціях боржником відомостей, керуючий реструктуризацією направив до уповноважених органів відповідні запити щодо наявності майна чи майнових прав за період 2020-2024 роки по боржнику та членах сім`ї.

7.23. За результатами перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2021, 2022, 2023 роки керуючим реструктуризацією виявлено невідповідність даних, зазначених в Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, що відображено у Звіті про результати розгляду декларацій боржника.

7.24. В подальшому боржником були надані до матеріалів справи виправлені декларації, в яких, зокрема, відображено відомості про право власності на земельні ділянки, а також про придбання та подальший продаж транспортного засобу і надходження коштів від продажу, тощо.

7.25. Врахувавши наявні в матеріалах справи відомості щодо наявності у боржника та членів його сім`ї майна чи майнових прав за період 2020-2024 роки, отримані на запит керуючого реструктуризацією, виявлені останнім недоліки у поданих боржником деклараціях про майновий стан, а також усунення боржником вказаних недоліків та надання до матеріалів справи виправлених декларацій, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що зазначені дії боржника не ставлять під сумнів добросовісність його намірів щодо прагнення досягти мети процедури банкрутства, ініційованої ним задля єдиного наміру - погашення наявних вимог кредиторів.

7.26. Аргументи касаційної скарги (пункт 5.2 цієї постанови) щодо не дотримання боржником принципу добросовісності, приховування боржником повної та достовірної інформації про свій майновий стан та майновий стан членів своєї сім`ї, як передумови для закриття провадження у даній справі, за своєю суттю зводяться до незгоди з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою доказам у справі та спрямовані на спонукання Верховного Суду здійснити переоцінку доказів і встановити інші обставини справи ніж ті, які вже встановлені судами в оскаржуваних рішеннях, що в силу положень статті 300 ГПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.

7.27. До того ж, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у від 18.09.2020 у справі № 908/1795/19).

7.28. У справі, що переглядається, не встановлено порушень судами попередніх інстанцій норм процесуального права у питанні надання оцінки доказів у справі і скаржником протилежного не доведено.

7.29. При цьому колегія суддів враховує, що саме по собі клопотання кредитора про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, за відсутності передбачених спеціальним законом підстав та відповідних встановлених обставин, не може бути достатньою та безумовною підставою для задоволення такого клопотання. У цьому зв`язку суди попередніх інстанцій, серед іншого, надали оцінку діям боржника щодо виконання ним своїх обов`язків.

7.30. Зважаючи на подані боржником виправлені декларації та встановлені у цій справі обставини, з урахуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність в матеріалах справи відсутні доказів, які б свідчили про не надання (приховування) боржником повної та достовірної інформації про свій майновий стан та майновий стан членів своєї сім`ї, приховування доходів, тощо, а відтак і про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі у зв`язку із неповнотою відомостей про майно і доходи, що відображені у деклараціях боржника.

7.31. Дійшовши вказаного висновку, Верховний Суд відхиляє протилежні доводи та аргументи скаржника як такі, що не знайшли свого підтвердження.

7.32. Відносно твердження в касаційній скарзі про порушення судами першої та апеляційної інстанції положень КУзПБ, зокрема, статей 116, 123, 126 цього Кодексу (пункт 5.1 цієї постанови) та про неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах при ухваленні оскаржуваних судових рішень, колегія суддів зазначає наступне.

7.33. Верховний Суд виходить з того, що неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

7.34. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.

7.35. Висновки, яких дійшли суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі не суперечать загальним висновками щодо застосування статей 123, 126, 130 КУзПБ, викладених в постановах у справах № 910/6639/20, № 903/806/20, № 926/2987-б/20, № 910/4014/22, № 918/806/21, на які посилається скаржник. Разом з тим, відмінність у зазначених судових рішеннях та відповідно застосування судами норм КУзПБ та у цій справі про неплатоспроможність зумовлена різними фактичними обставинами кожної із наведених справ.

7.36. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження.

7.37. У контексті доводів скаржника про те, що проект плану реструктуризації боргів є нереальним (невиконуваним), колегія суддів зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях не досліджувалося вказане питання, позаяк на час ухвалення рішень за результатами розгляду клопотань кредиторів про закриття провадження у даній справі процедура реструктуризації боргів ще не була завершена.

7.38. Решта аргументів касаційної скарги не спростовує висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі.

7.39. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

7.40. З огляду на вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані у цій справі постанова та ухвала судів попередніх інстанцій ухвалені відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх зміни або скасування відсутні, а доводи касаційної скарги не підтвердилися.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

8.2. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

8.3. Верховний Суд дійшов висновків про те, що оскаржувані судові рішення прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

8.4. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

8.5. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін ухвалені у цій справі судові рішення, витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги Суд покладає на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 та ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025 у справі № 921/646/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк