ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 Справа № 917/1194/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під., 1 пов., кімн. 35, м. Харків, 61022

до відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 3 400,00 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники учасників процесу: відповідно протоколу,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України просить суд стягнути з відповідача 3 400,00 грн, з яких 1 700,00 грн штраф та 1 700,00 грн пеня, нарахована за несвоєчасну сплату штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/11-рш від 24.01.2017 за порушення Закону України "Про захист економічної конкуренції".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем у визначені законом строки штрафу в розмірі 1 700,00 грн, накладеного рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/11-рш від 24.01.2017 за порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації територіальному відділенню на вимогу від 11.11.2016 № 02/4008 у встановлений у вимозі строк.

Правовими підставами позовних вимог позивач зазначає ст. 48, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" тощо.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав докази в копіях (арк.с. 8-49): рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.01.2017 № 02/11-рш, лист Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.01.2017 № 02/427 з конвертом, лист Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.06.2017 № 02/2689, сторінки Всеукраїнської громадсько політичної газети "Зоря Полтавщини" листом 20.06.2017 №№85-86 (23017-23018), Витяг з ЄДР щодо Відповідача, Витяг з ЄДР щодо Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Витяг з ЄДР щодо Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, витяг з розпорядження Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 № 23-рп (в редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 07.05.2020 № 5-рп), наказ Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.06.2020 № 70/18-ОД "Про затвердження Положення про відділи", Положення про юридичний відділ Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, посадова інструкція головного спеціаліста юридичного відділу Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.09.2023, наказ Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.06.2020 № 70/70-КП "Про призначення Дикань О.", наказ Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.07.2021 № 70/27-ОД "Про організацію самопредставництва інтересів Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у судах та інших юрисдикційних органах" з додатком, наказ Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 № 70/52-ОД "Про внесення змін до наказу від 01.07.2021 № 70/27-ОД", наказ Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.10.2024 № 70/74-ОД "Про внесення змін до наказу від 01.07.2021 № 70/27-ОД".

Відповідач надав суду відзив за вх № 8655 від 30.06.2025 (арк.с. 53), у якому стверджує, зокрема, про таке:

- 27.12.2017 у зв`язку із банкрутством відповідач «закрив своє підприємство, що підтверджує державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем за моїм рішенням»;

- претензії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є некоректними, незаконними та злочинними, що порушують права відповідача як людини згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- «юристам Антимонопольного комітету України пора вивчити ст. 364 зловживання владою або службовим становищем, ст. 365 перевищення владою або службових повноважень, ст. 206 протидія законній господарській діяльності»,

- сплив строку давності відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, що підставою для «закриття позовних справ у зв`язку із строком давності»,

та просить суд «анулювати штраф Антимонопольного комітету України та відкрите провадження закрити».

Правовими підставами заперечень проти позовних вимог вказано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 256, 257 Цивільного кодексу України.

На підтвердження обґрунтованості заперечень проти позовних вимог Відповідач надав докази в копіях (арк.с. 54, 55): опис документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем за її рішенням" від 27.12.2017, реєстраційний номер справи 2_588_003931_98 (заявник Ічанський І.І.), скарга ФОП Ічанського І.І. від 27.12.2017 начальнику управлення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців в Полтавської області.

Позивач 23.07.2025 за вх. № 9748 надав суду відповідь на відзив, за мотивами якої спростовує доводи Відповідача, зазначаючи, зокрема, про таке:

- Відділення та його службовці жодним чином не порушували прав та законних інтересів Відповідача, а лише вчиняють дії, які чітко передбачені законодавством про захист економічної конкуренції, посилання Відповідача на норми КК України є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставина справи № 917/1194/25;

- цивільне законодавство не є складовою законодавства про захист економічної конкуренції. Відносини сторін у цій справі не є цивільно-правовими у розумінні статті 1 ЦК України, а тому й позовна давність як інститут саме цивільного права до цих відносин не може бути застосована;

- Ічанським Г.Г. не надано доказів відкриття судової справи щодо визнання його банкрутом, в Єдиному реєстрі боржників інформації щодо відкриття проваджень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) Відповідача, згідно з даними ЄДР ФОП Ічанським Г.Г. припинено підприємницьку діяльність за власним рішенням (дата запису: 27.12.2017, номер запису: 6003931);

- у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Тотожну за змістом відповідь на відзив Позивач надав суду за вх № 9858 від 28.07.2025.

На підтвердження обґрунтованості заперечень проти відзиву Позивач надав докази в копіях (арк.с. 97, 103) інформаційну довідку про перебування суб`єкта у процедурі банкрутства.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні дії суду.

17.06.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до відповідача Приватного підприємця Ічанського Григорія Григоровича, про стягнення 3 400,00 грн, з яких: 1 700,00 грн штраф та 1 700,00 грн пеня, нарахована за несвоєчасну сплату штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/11-рш від 24.01.2017 за порушення Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025 справу № 917/1194/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 23.06.2025 постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 22.07.2025 року на 09:00 год, встановити сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Представник Позивача 22.07.2025 за вх № 9653 надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю реагування на відзив.

У судовому засіданні 22.07.2025 суд задовольнив клопотання представника Позивача та оголосив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого судового засідання на 28.08.2025 на 9:30 год.

Представник Позивача 28.08.2025 за вх № 11120 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повідомив про підтримання позовних вимог.

У судовому засіданні 28.08.2025 Відповідач заявив усне клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, суд оголосив протокольну ухвалу про задоволення вказаного клопотання та про перерву в підготовчому засіданні до 23.09.2025 до 10:00 год.

У судовому засіданні 23.09.2025 року суд оголосив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про закриття провадження у справі та з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 ГПК України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.10.2025 року на 09:00.

При вирішенні клопотання Відповідача про закриття провадження у справі суд виходив з відсутності встановлених ч. 1 ст. 231 ГПК України підстав для закриття провадження у справі.

Так, за змістом частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; відсутній предмет спору; суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду щодо юрисдикцій спорів, стороною яких є особа, що втратила статус фізичної особи підприємця, наведену у п. 4.22 постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 дійшла аналогічних висновків та у пункті 4.22, відповідно до якої за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження відсутності предмету спору (сплати Відповідачем суми штрафу та пені), на наявність інших визначених наведено нормою права підстав для закриття провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України Відповідач не посилається, докази на їх підтвердження не надає.

Сплив позовної давності не є процесуально підставою для закриття провадження у справі, оскільки матеріально-правовий інститут позовної давності впливає на прийняття рішення по суті, а не на можливість розгляду справи у суді.

Ст. 4 ГПК України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці засідання суду 23.10.2025 не відбулося.

Суд ухвалою від 06.11.2025 призначив дату судового розгляду справи по суті на 27.11.2025 на 11:00.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті представник Позивача на позовних вимогах наполягав, Відповідач проти позову заперечував, суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 27.11.2025 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголосив орієнтовний час проголошення рішення, проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Рішенням Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/11-рш від 24.01.2017 (далі - рішення адміністративної колегії, арк.с. 26-28) визнано, що Фізична особа підприємець Ічанський Григорій Григорович вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді неподанні інформації територіальному відділенню на вимогу від 11.11.2016 №02/4008 у встановлений у вимозі головою територіального відділення строк.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 02/11-рш на Відповідача накладений штраф у розмірі 1 700,00 грн. (п. 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії).

Рішення адміністративної колегії супровідним листом від 25.01.2017 № 02/427 Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України надіслало Відповідачу на адресу, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказаний лист повернуто поштою з відміткою про закінчення терміну зберігання (арк.с. 29-30).

Інформацію про рішення адміністративної колегії було опубліковано в друкованому виданні Полтавської обласної ради Всеукраїнської громадсько-політичної газети "Зоря Полтавщини" № 85-86 від 20.06.2017 (арк.с. 32-33).

За даними Позивача означене рішення не було оскаржено та набрало законної сили, протилежного матеріали справи не містять, Відповідач цю обставину не спростовує.

Позивач стверджує, що Відповідач означену суму штрафу не сплатив, Відповідач цю обставину визнає.

27.12.2017 відбулася державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця Ічанського Григорія Григоровича за її рішенням, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесений запис 6003931 (Витяг арк.с. 34-35).

Відповідно до підпункту 6.5 пункту 6 Розпорядження голови Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 № 23-рп "Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України" (надалі Розпорядження № 23-рп) 01.06.2020 Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код юридичної особи 21076316) припинено шляхом приєднання до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код юридичної особи 22630473), яке, в свою чергу, відповідно до підпункту 7.6 пункту 7 Розпорядження № 23-рп змінило своє найменування на Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (арк.с. 37-39 - копія витягу з розпорядження).

Підпунктом 6.6 пункту 6 Розпорядженням № 23-рп визначено, що Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 22630473), є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 21076316).

Викладене стало підставою для звернення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до суду з цим позовом.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною першої статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до статті 51 цього Закону порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За частиною третьою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до частини восьмої статті 56 цього Закону протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частиною першою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Як встановив суд вище, оскільки надісланий позивачем на адресу відповідача супровідний лист 25.01.2017 № 02/427 з доданою копією рішення адміністративної колегії повернуто поштою, інформацію про рішення адміністративної колегії було опубліковано в друкованому виданні Полтавської обласної ради Всеукраїнської громадсько-політичної газети "Зоря Полтавщини" № 85-86 від 20.06.2017 (арк.с. 32-33).

Враховуючи вимоги ст. 253, 254 Цивільного кодексу України, рішення адміністративної колегії слід вважати врученим відповідачу 03.07.2017 року.

За даними Позивача означене рішення не було оскаржено та набрало законної сили, штраф Відповідачем не сплачено. Ця обставина Відповідачем не спростовується.

У ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зазначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного означеним рішенням, проведено Позивачем з 05.09.2017 до 16.06.2025 року. Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 2842 днів.

Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 1 700,00 грн х 1,5 % = 25,50 гривень, де 1 700,00 гривень - розмір штрафу, накладеного рішенням № 02/11-рш; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції". За 2842 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить 25,50 х 2842 = 72 471,00 грн.

Разом із тим, оскільки в силу вимог закону розмір пені не може перевищувати розміру накладеного штрафу, Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 45 000,00 грн.

Суд перевірив розрахунок заявленої до стягнення суми пені та встановив, що пеню в сумі 1 700,00 грн Позивачем нараховано та заявлено правильно.

Відповідно до частин сьомої і дев`ятої статті 56 Закону, у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі, про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Станом на день розгляду спору штраф та пеня не сплачені, доказів на підтвердження їх оплати Відповідачем не надано.

Заперечення Відповідача проти позову з огляду на сплив строку давності відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України суд не оцінює як правомірні.

У частині 1 статті 19 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що органи Антимонопольного комітету України керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції, яким в свою чергу встановлено особливі (спеціальні) строки давності для притягнення до відповідальності за порушення антиконкурентного законодавства органами Антимонопольного комітету України, які не є строками позовної давності, встановленими цивільним законодавством.

Цивільне законодавство не є складовою законодавства про захист економічної конкуренції. Відносини сторін у цій справі не є цивільно - правовими, а тому й позовна давність, як інститут саме цивільного права, до цих відносин не може бути застосована.

Порядок, розмір і період нарахування пені, як гарантії сплати штрафу накладеного на відповідача, передбачено спеціальним законом, яким в цьому випадку є Закон України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені п.13-16 ст.50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Вищевказана стаття встановлює строки притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами АМКУ, а не судом під час вирішення спору про стягнення пені, нарахованої за порушення строків сплати штрафу, накладеного рішенням органу АМКУ.

Крім цього, ст.42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлює строки притягнення саме до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тоді як сам Закон України "Про захист економічної конкуренції" відносить до заходів відповідальності штраф і не визначає пеню, як міру (захід) відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відносячи її сплату до порядку виконання рішень (розпоряджень) органів АМКУ, голів територіальних відділень АМКУ.

Таким чином, строк позовної давності, визначений ЦК України, не може застосовуватися до правовідносин у цій справі, оскільки вони регулюються не цивільним законодавством, а нормами Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Правила нарахування пені у спірних правовідносинах регулюються спеціальною нормою - ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції, а тому загальна норми, визначені цивільним законодавством, застосуванню не підлягає.

За викладеного, заява Відповідача про застосування строків позовної давності до вимог Позивача про стягнення з Відповідача штрафу і пені задоволенню не підлягає.

Посилання Відповідача в спростування позовних вимог на припинення ним 27.12.2017 підприємницької діяльності у зв`язку із банкрутством документально не підтверджено та спростовується матеріалами справи:

- згідно з розміщеною інформацією на веб-порталі електронних сервісів Автоматизованої системи «Банкрутство та неплатоспроможність» (АСБН) https://asbn.minjust.gov.ua/dashboard в Єдиному реєстрі боржників інформація щодо відкриття проваджень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 (Ічанський Г.Г.) відсутня;

- згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ФОП Ічанським Г.Г. припинено підприємницьку діяльність (дата запису: 27.12.2017, номер запису: 6003931, підстава: власне рішення).

Крім того, відповідно до ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

За приписами ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання, які виникли під час здійснення нею підприємницької діяльності, не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Крім того, відповідачами у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції можуть бути як фізичні особи-підприємці, так і фізичні особи, що не мають такого статусу. При цьому законодавство України, включаючи й антимонопольно-конкурентне законодавство, не розмежовує дії, вчинені фізичною особою як такою, і дії, вчинені цією ж особою як підприємцем.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 27.08.2019 у справі №922/3685/18.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 05.06.2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 13.02.2019 року у справі №910/8729/18 (провадження №12-294гс18), від 05.06.2019 року у справі №904/1083/18 (провадження №12-249гс18).

Відповідно до пункту 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №922/3506/18 визначено, що відсутність у фізичної особи статусу підприємця не має правового значення для визначення юрисдикції спору, оскільки господарські суди розглядають справи у будь-яких спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України та його органів, незалежно від суб`єктного складу.

Отже, в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикцій господарського суду віднесено розгляд спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що під час розгляду справи судом встановлена обставина порушення Відповідачем законодавство про захист економічної конкуренції, рішення Антимонопольного комітету України від 24.01.2017 № 02/11-рш є чинним та обов`язковим до виконання, штраф та пеню Відповідач у добровільному порядку не сплатив, що ним не спростовується. Докази зворотного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги доведеність належними, достатніми, допустимими, достовірними та вірогідними доказами позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Стосовно розподілу судових витрат.

При пред`явленні даного позову Позивачем платіжною інструкцією №298 від 11.06.2025 було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (арк.с. 44). Зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується відповідною випискою (арк.с. 47).

Відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) штраф у розмірі 1 700,00 грн та пеню у розмірі 1 700,00 грн із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх; ; р/р UA0011358, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Видати накази з набранням рішенням законної сили.

4. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 ГПК України.

Повне рішення підписане 09.12.2025 (в перший робочий день після виходу судді з лікарняного).

Повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик