ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.12.2025м. СумиСправа № 920/1167/23(591/6979/22)

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., за участю секретаря судового засідання Бардакової О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №920/1167/23 (591/6979/22)

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідачів: 1. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

2. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича (40022, м.Суми, вул.Привокзальна, 25, оф.412)

про визнання права власності на майно, виключення з опису та зняття з нього арешту

за участю представників сторін:

від позивача: Пулинець Б.А. адвокат (в режимі відеоконференції)

від відповідачів: 1. не з`явився

2. Щербань О.О., представник ОСОБА_4

від третьої особи: не з`явився

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича та просить визнати за позивачем право власності на усе майно, зазначене у постанові приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича про опис та арешт майна від 13.12.2022 року, винесеної у зведеному виконавчому провадженні №70433337 у складі ВП №70432936, ВП №70433164, виключити з опису та зняти арешт з усього майна згідно переліку, вказаному у позові.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 06.01.2023 відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

За час розгляду даної справи Зарічним районним судом м.Суми представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву про зняття арешту з майна від 26.01.2023, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наявність ознак фраудаторності в договорах, наданих позивачем в якості доказу права власності на спірне майно, а сама розписка ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів не є доказом виникнення у ОСОБА_2 грошових зобов`язань і як наслідок їх погашення за договором припинення зобов`язання угодою сторін від 01.10.2021 року.

Також представником відповідача Щербаня О.О. подані заяви про допит відповідача в якості свідка, клопотання про обов`язкову явку позивача до судового засідання та клопотання про витребування доказів.

Вказані заяви та клопотання були розглянуті судом у судовому засіданні 06.04.2023.

Третьою особою - приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. подано пояснення на позовну заяву про зняття арешту з майна від 03.02.2023.

Позивачем було подано заяву про зміну предмета позову від 10.07.2023, відповідно до вимог якої просить визнати за позивачем право власності на усе майно, зазначене у постанові приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича про опис та арешт майна від 13.12.2022 року, винесеної у зведеному виконавчому провадженні №70433337 у складі ВП №70432936, ВП №70433164, виключити з опису та зняти арешт з усього майна згідно переліку, вказаному у заяві.

У судовому засіданні 04.08.2025 судом постановлено протокольну ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову.

Представником відповідача Щербаня О.О. подано клопотання про призначення технічної експертизи від 18.09.2023.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 29.09.2023 було призначено у даній справі судову технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського наукового центру Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса. Також провадження у справі №591/6979/22 зупинено.

30.10.2023 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.

31.10.2023 експертами Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса подано клооптання про надання додаткових матеріалів №23970/24010 від 20.10.2023.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.10.2023 було поновлено провадження у даній справі.

Також ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.10.2023 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №591/6979/22, а саме зупинено продаж арештованого рухомого майна - спортивних тренажерів, обладнання, меблів, офісної техніки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , у зведеному виконавчому провадженні №70433337, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л.

Представником відповідача ОСОБА_3 подано пояснення щодо клопотання експерта від 27.12.2023.

03.01.2024 від Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса надійшло до суду повідомлення про неможливість надання висновку експертів №23970/24010 від 20.12.2023, оскільки додаткові матеріали до інституту не надійшли.

Представником відповідача ОСОБА_3 подано клопотання про передачу матеріалів справи від 19.01.2024.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 29.01.2024 передано матеріали справи № 591/6979/22 до Господарського суду Сумської області для розгляду в межах справи № 920/1167/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідно до ухвали Господарського суду Сумської області від 21.02.2024 прийнято матеріали справи № 920/1167/23 (591/6979/22) до розгляду; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; розгляд справи № 591/6979/22 здійснювати в межах справи № 920/1167/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , в окремому позовному провадженні; призначено судове засідання для розгляду по суті на 06.03.2024, 14:30 з повідомленням (викликом) сторін.

28.02.2024 третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. подав до суду письмові пояснення на позовну заяву про зняття арешту з майна від 28.02.2024, в яких обгрунтовує свою позицію по справі та вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.02.2024 провадження у справі № 920/1167/23 (591/6979/22) було зупинено, матеріали справи направлено до Сумського апеляційного суду у зв`язку з надходженням апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 29.01.2024 у справі № 591/6979/22.

Постановою Сумського апеляційного суду від 22.08.2024 у справі № 591/6979/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 29.01.2024 залишено без змін.

Відповідно до ухвали суду від 11.09.2024 поновлено провадження у справі №920/1167/23 (591/6979/22); призначено судове засідання для розгляду по суті на 09.10.2024, 12:00 з повідомленням (викликом) сторін.

У зв`язку з відпусткою судді Соп`яненко О.Ю. судове засідання у даній справі 09.10.2024 не відбулося, згідно ухвали суду від 14.10.2024 призначено судове засідання для розгляду по суті на 07.11.2024, 14:30 з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.11.2024, зокрема, зупинено провадження у справі № 920/1167/23 (591/6979/22) до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/292/24.

Представником відповідача 2 подано до суду заяву про поновлення провадження у справі №10/10 від 10.10.2025 (вх.№4891 від 13.10.2025), в якій просить поновити провадження у даній справі, призначити судове засідання для подальшого розгляду справи. У заяві зазначив, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 року по справі №920/1167/23 (920/292/24) рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2025 року залишено без змін.

На момент подання вказаної заяви в Єдиному державному реєстрі судових рішень не було внесено постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 року по справі №920/1167/23 (920/292/24).

Матеріали справи №920/1167/23(920/292/24) повернуті на адресу Господарського суду Сумської області 31.10.2025.

У зв`язку з відрядженням судді з 23.10.2025 по 04.11.2025, ухвалою суду від 12.11.2025 поновлено провадження у справі № 920/1167/23 (591/6979/22); призначено судове засідання для розгляду по суті на 25.11.2025, 11:40 з повідомленням (викликом) сторін.

21.11.2025 до суду надійшла заява (вх № 6062 від 21.11.2025) представника відповідача-2 ОСОБА_3 адвоката Петрищева О.О. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.10.2023 року у справі № 591/6979/22.

Вказану заяву призначено до розгляду на 25.11.2025, згідно з ухвалою суду від 24.11.2025.

Судове засідання 25.11.2025 у справі № 920/1167/23 (591/6979/22) не відбулось у зв`язку з оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги. Ухвалою суду від 27.11.2025 призначено судове засідання для розгляду справи № 920/1167/23 (591/6979/22) по суті на 04.12.2025, 12:40.

Відповідач 1, третя особа у судове засідання 04.12.2025 не з`явилися, заяв, клопотань не подали.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача 2 заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У провадженні Господарського суду Сумської області перебувала справа №920/1167/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 30.10.2023 відкрито провадження у справі № 920/1167/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 арбітражного керуючого Жмакіна Сергія Андрійовича.

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, про визнання права власності на усе майно, зазначене у постанові приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича про опис та арешт майна від 13.12.2022 року, винесеної у зведеному виконавчому провадженні №70433337 у складі ВП №70432936, ВП №70433164, виключення з опису та зняття арешту з усього майна згідно переліку, вказаному у позові.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.04.2019 р. між ОСОБА_1 (як позикодавцем) та ОСОБА_2 (як позичальником) укладений договір позики (у формі розписки) про надання у борг 24 000,00 доларів США зі строком повернення до 11.04.2021 року.

Однак, зобов`язання за договором позики у визначений в розписці строк ОСОБА_2 не виконав, грошові кошти не повернув.

У зв`язку з цим, 01.10.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про припинення зобов`язання угодою сторін, про заміну одного зобов`язання іншим, а також його виконанням, за яким сторони домовились про те, що укладений договір позики від 11.04.2019 року припиняє свою дію, і набуває чинності даний договір, в силу якого ОСОБА_2 зобов`язався передати в цей же день, тобто 01.10.2021 року, належне йому на праві власності майно, згідно Додатку №1 до цього Договору у власність ОСОБА_1 .

На виконання вказаного договору від 01.10.2021 року та Акту прийому-передачі від 01.10.2021, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність майно, що знаходилось за адресою: АДРЕСА_5 , згідно опису в акті.

Окрім того, 01.10.2021 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем Чабановим О.В. укладено договір оренди майна №1, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язується передати, а фізична особа-підприємець Чабанов О.В. прийняти у тимчасове користування за плату на умовах, в порядку і строки, встановлені договором, майно згідно Додатку №1 до цього Договору.

На виконання вказаного договору сторонами було підписано Акт прийому-передачі орендованого майна орендодавцем орендарю від 01.10.2021р.

Як вказує позивач, йому стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. винесена постанова про опис та арешт майна боржника від 13.12.2022 року, у зведеному виконавчому провадженні №70433337 по примусовому виконанню судового рішення від 06.10.2022 року, на підставі виконавчого листа № 591/1680/22, виданого 17.11.2022 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 3890250,00 грн, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 270 185,86 грн, та на підставі виконавчого листа № 591/1680/22, виданого 17.11.2022 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі 10 055,49 грн та судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4053,00 грн; описано та накладено арешт на майно, що належить позивачу на праві власності.

Враховуючи зазначене, накладення арешту на майно, порушує права позивача, як власника такого майна.

У процесі розгляду вказаної справи 06.06.2024 року ухвалою Господарського суду Сумської області провадження у справі № 920/1167/23 було закрито; у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про визнання його банкрутом та введення процедури погашення боргів було відмовлено. Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 8 ст.123 Кодексу у зв`язку з відмовою зборами кредиторів у схваленні плану реструктуризації боргів та зверненням до господарського суду з відповідним клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Таке рішення зборів кредиторів було мотивовано тим, що боржник подав до суду недостовірні, неповні декларації, а арбітражний керуючий неналежним чином перевірив дані декларацій боржника, не проаналізував матеріали справи, відповіді державних органів щодо доходів і витрат боржника та членів його сім`ї. Неможливість перевірки складу членів сім`ї боржника свідчить про недобросовісні дії боржника, намагання уникнути відповідальності перед кредиторами тощо.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.06.2024 у справі №920/1167/23 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.06.2024 у справі №920/1167/23 залишено без змін.

За змістом ст. 4 ГПК України підтверджується, що процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 07.11.2024, було зупинено провадження у справі № 920/1167/23 (591/6979/22) до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/292/24.

Предметом спору у справі № 920/292/24 було визнання недійсним з моменту його укладення договору про припинення зобов`язання угодою сторін, про заміну одного зобов`язання іншим, а також його виконанням від 01.10.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за яким передано майно ОСОБА_2 згідно додатку №1 до цього договору у власність ОСОБА_1 .

В той час як предметом розгляду даної справи є визнання за ОСОБА_1 права власності на усе майно, зазначене у постанові приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича про опис та арешт майна від 13.12.2022 року.

Майно, яке описано та арештовано приватним виконавцем належало на праві власності ОСОБА_2 .

Так, рішенням Господарського суду Сумської області від 06.03.2025 року по справі №920/1167/23 (920/292/24) ухвалено, зокрема:

- визнати недійсним з моменту його укладення договір про припинення зобов`язання угодою сторін, про заміну одного зобов`язання іншим, а також його виконанням від 01 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за яким передано майно ОСОБА_2 згідно додатку № 1 до цього договору у власність ОСОБА_1 ;

- зобов`язано ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_1 ) повернути ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , рнокпп НОМЕР_2 ) майно, передане згідно додатку № 1 до договору про припинення зобов`язання угодою сторін, про заміну одного зобов`язання іншим, а також його виконанням від 01.10.2021 року, укладеного між ними.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі №920/1167/23 (920/292/24) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2025 у справі №920/1167/23 (920/292/24) залишено без змін.

Отже, на час розгляду даної справи рішення у справі №920/1167/23 (920/292/24) набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положенням частини першої статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2024 по справі № 910/3646/23 виснується "…що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів".

Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).

Згідно з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.

За змістом частини другої статті 13 Цивільного кодексу України недобросовісна поведінка однієї особи, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Сутність зловживання правом полягає у недобросовісному вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, зокрема всупереч меті останнього. Заборона зловживання правом по суті випливає з властивості рівнозваженості, закладеної у принципі юридичної рівності учасників цивільних правовідносин. За змістом приписів Цивільного кодексу України поняття "добросовісність" ототожнюється з поняттям "безвинність", а "недобросовісність" - з виною. За діяння, якими завдано шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, на підставі частини третьої статті 39 Цивільного кодексу України). Оскільки настання відповідальності, за загальним правилом, пов`язується з виною, то такі діяння є винними (див. висновок сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.09.2020 у справі № 311/2145/19).

У постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17 Верховний Суд вказав, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Таким чином, поведінка та дії управнених та зобов`язаних сторін (позивача та відповідача) повинні відповідати принципу добросовісності та сутності чесної ділової практики, будуватися на взаємоповазі та дотриманні інтересів усіх учасників цих відносин.

Отже, підстави, якими обгрунтовував позивач вимоги про визнання права власності на майно, виникли з укладення договору про припинення зобов`язання угодою сторін, про заміну одного зобов`язання іншим, а також його виконанням від 01.10.2021 року, в той час коли судом прийнято рішення у справі № 920/292/24 та визнано недійсним з моменту його укладення договір про припинення зобов`язання угодою сторін, про заміну одного зобов`язання іншим, а також його виконанням від 01.10.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за яким передано майно ОСОБА_2 згідно додатку №1 до цього договору у власність ОСОБА_1 , відпали.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що правова підстава, на якій ґрунтувались позовні вимоги позивача у даній справі, а саме: договір про припинення зобов`язання угодою сторін, про заміну одного зобов`язання іншим, а також його виконанням, на даний час відсутня, тому суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Окрім того, представником відповідача-2 ОСОБА_3 адвокатом Петрищевим О.О. подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.10.2023 року у справі № 591/6979/22.

Згідно зі статтею 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 145 ГПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що судом відмовлено у задоволенні позову, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача 2 про скасування заходів забезпечення позову та необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.10.2023 року у справі № 591/6979/22.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачів 1. ОСОБА_2 , 2. ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександр Леонідович, про визнання права власності на майно, виключення з опису та зняття з нього арешту відмовити.

2. Клопотання представника відповідача-2 ОСОБА_3 адвоката Петрищева О.О. (вх № 6062 від 21.11.2025) про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

3. Скасувати заходи забезпечення позову у справі №920/1167/23 (591/6979/22), вжиті ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.10.2023 року у справі № 591/6979/22.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повне рішення підписано 10.12.2025.

Суддя О.Ю. Соп`яненко