ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2025 р. Справа №914/3440/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: не з`явився,

відповідача: Олійник А.Р.,

скаржника (виконавчої служби): Хомин В.Я.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ від 29.08.2025 №57830 (вх. суду від 05.09.2025 №01-05/2701/25) та 30.09.2025 №65351 (вх. суду від 03.10.2025 №01-05/2883/25)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 (суддя Березяк Н.Є.)

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 (повне рішення складено 17.09.2025, суддя Гоменюк З.П.)

у справі №914/3440/23

за позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,

м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс»,

с. Старичі, Львівська обл.

про: стягнення заборгованості у розмірі 1 095 481,90 грн,

за участю Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги на дії ДВС і судових рішень суду попередньої інстанції:

28.07.2025 ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулось до суду першої інстанції із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича, яка полягає у неповерненні виконавчого збору, стягнутого у виконавчому провадженні №75534169; зобов`язати державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» виконавчий збір у сумі 101 196,76 грн, стягнутий у виконавчому провадженні № 75534169.

В обґрунтування скарги, заявник зазначив, що дії державного виконавця щодо стягнення в примусовому порядку виконавчого збору попри добровільне виконання боржником ухвали суду про розстрочення виконання рішення суду стали підставою для ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернутися до суду про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ. Заявник вказав, що державним виконавцем не взято до уваги приписи ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 скаргу (вх3169/25 від 28.07.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» на дії, рішення державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича (81000, Львівська обл., Яворівський р-н, м. Яворів, вул. Львівська, буд. 2), яка полягає у неповерненні виконавчого збору, стягнутого у виконавчому провадженні №75534169. Зобов`язано державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича (81000, Львівська обл., Яворівський р-н, м. Яворів, вул. Львівська, буд. 2) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (81502, Львівська область, село Старичі, вулиця Шевченка, будинок 23; ідентифікаційний код 35413749) виконавчий збір у сумі 101 196,76 грн, стягнутий у виконавчому провадженні №75534169.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова державного виконавця Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ повернути стягнутий виконавчий збір є порушенням останнім ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає повернення стягнутого виконавчого збору при настанні самостійної умови визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд попередньої інстанції констатував, що порушення прав боржника полягає саме у неповерненні йому стягнутого з нього виконавчого збору всупереч ч. 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 року у справі №914/3440/23 про визнання наказу, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із добровільним, поза межами виконавчого провадження виконанням відповідачем у повному обсязі рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у справі № 914/3440/23 у строки визначені ухвалою.

Також 26.08.2025 ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернувся до суду першої інстанції із заявою в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат і стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій заявник просив суд стягнути з Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 заяву Товариства з обмеженою «Енергія-Тепловодосервіс» про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (81100, Львівська область, Яворівський район, місто Яворів, вулиця Львівська, будинок 2; ідентифікаційний код 34978144) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (81052, Львівська область, Яворівський район, село Старичі, вулиця Шевченка, будинок 23; ідентифікаційний код 34978144) судові витрати за надану правничу допомогу у загальному розмірі 18 000,00 грн, що пов`язані з розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця у справі №914/3440/23.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з ухвалою та додатковим рішенням суду першої інстанції, Яворівський відділ державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, у яких просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс»; скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» про стягнення судових витрат.

Скаржник зазначає, що не вся сума заборгованості згідно виконавчого документа включена в суму розстрочки заборгованості згідно ухвали суду про розстрочення.

Апелянт вважає, що відстрочка виконання рішення є підставою для завершення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а розстрочка виконання рішення не може бути підставою для завершення виконавчого провадження, а лише зобов`язує державного виконавця здійснювати контроль за повнотою виконання рішення.

Тому, на переконання скаржника, висновок суду першої інстанції про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» а не повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», не відповідає вимогам Закону.

Щодо додаткового рішення суду попередньої інстанції, то на думку апелянта, присудження до стягнення 18 000 грн витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям обґрунтованості, співмірності, розумності та суперечить принципу розподілу судових витрат.

Скаржник вважає, що оформлення та подання заяви про повернення виконавчого збору до начальника Яворівського ВДВ у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ, оформлення та подання до Господарського суду Львівської області скарги на бездіяльність та участь у судовому засіданні 07.08.2025 року, яке було відкладено на 21.08.2025 року має шаблонний характер, обсяг юридичної роботи є незначним, відповідно, великої кількості законів і підзаконних нормативно - правових актів, рішень Верховного Суду, які підлягають дослідженню і застосуванню, у відзиві в спірних правовідносинах не передбачають, а відтак заявлений розмір щодо цієї послуги є неспівмірним та завищеним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» подало відзиви на апеляційні скарги, у яких просило ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 залишити без змін, а апеляційні скарги залишити без задоволення.

Відповідач стверджує, що в суму розстрочки заборгованості згідно ухвали суду про розстрочення включена вся сума заборгованості, за винятком суми судового збору, позаяк такий був відшкодований відповідачем.

На думку відповідача, попри те, що положення п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок державного виконавця на повернення виконавчого документу у випадку відстрочки виконання рішення і не містить вказівки на розстрочку виконання рішення, вказана норма застосовується за аналогією і щодо випадків, коли мала місце розстрочка виконання рішення.

Також відповідач звертає увагу, що відповідно до п. 6 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) встановлено, що у разі пред`явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати.

Відповідач зауважує, що визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є самостійною умовою для повернення виконавчого збору, а не закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, тому, на думку відповідача, позиція суду першої інстанції відповідає усталеній судовій практиці та нормам матеріального права.

Крім цього, відповідач вважає, що заявлений розмір судових витрат за надану правничу допомогу у суді першої інстанції у цій справі відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а відтак додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 року у справі № 914/3440/23 є законним та обґрунтованим.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 справу №914/3440/23 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Малех І.Б., суддів Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 у складі колегії суддів: головуючого - судді Малех І.Б., суддів Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ від 29.08.2025 №57830 (вх. суду від 05.09.2025 №01-05/2701/25) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 у справі №914/3440/23; витребувано матеріали справи з місцевого господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 у складі колегії суддів: головуючого - судді Малех І.Б., суддів Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ від 30.09.2025 №65351 (вх. суду від 03.10.2025 №01-05/2883/25) на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 у справі №914/3440/23.

На підставі розпорядження керівника апарату від 22.10.2025 №405, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 визначено наступний склад суду: Бонк Т.Б. - головуючий суддя, судді Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 22.10.2025 справу передано колегії суддів у складі: Бонк Т.Б. - головуючий суддя, судді Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С.

Ухвалою суду від 27.10.2025 прийнято до спільного розгляду апеляційні скарги Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 у справі № 914/3440/23; призначено справу № 914/3440/23 до розгляду у судовому засіданні на 18.11.2025.

Враховуючи перебування на навчанні суддів Скрипчук О.С. та Кравчук Н.М., на підставі розпорядження керівника апарату від 17.11.2025 №502 проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційних скарг у цій справі. П

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 визначено наступний склад суду: Бонк Т.Б.- головуючий суддя, судді Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

У судовому засіданні 18.11.2025 взяв участь представник відповідача, позивач та скаржник в судове засідання не з`явились.

Враховуючи зміну складу суду, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх матеріалів справи, забезпечення процесуальних прав учасників судового процесу та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про відкладення розгляду справи на 02.12.2025.

У судовому засіданні 02.12.2025 представник органу ДВС підтримав доводи апеляційних скарг, представник відповідача заперечив такі доводи, сторони надали суду пояснення.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання явки уповноваженого представника не забезпечив.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у справі № 914/3440/23 було вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 995 481,90 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природнього газу за період травень-серпень 2023 року та 11 945,78 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.07.2024 у справі № 914/3440/23 було розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у вказаній справі у частині стягнення 995481,90 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природнього газу за період травень-серпень 2023 року, на 6 місяців рівними частинами, та затверджено наступний графік його виконання:

- до 29.07.2024 - 165913,65 грн;

- до 29.08.2024 - 165913,65 грн;

- до 29.09.2024 - 165913,65 грн;

- до 29.10.2024 - 165913,65 грн;

- до 29.11.2024 - 165913,65 грн;

- до 29.12.2024 - 165913,65 грн.

21.06.2024, до постановлення вищевказаної ухвали від 03.07.2024 року, Господарським судом Львівської області було видано судовий наказ № 914/3440/23 на виконання Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у справі № 914/3440/23, який був пред`явлений до виконання та на підставі якого 15.07.2024 (після постановлення ухвали про розстрочення рішення суду) начальником відділу Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - Яворівський ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ) Хомином Володимиром Ярославовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та відкрито виконавче провадження № 75534169.

18.07.2024 року ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» було подано заяву до Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, якою повідомлено про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у справі №914/3440/23 та до якої долучено ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 914/3440/23 від 03.07.2024.

ТОВ «Енергія - Тепловодосервіс» ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.07.2024 про розстрочення виконання рішення у справі № 914/3440/23 виконало, присуджена до стягнення сума повністю погашена, що підтверджується долученими до скарги платіжними дорученнями.

Також, як стверджує скаржник, ці відомості були відомі державному виконавцю Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ, а докази наявні в матеріалах виконавчого провадження №75534169.

Відтак ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» добровільно сплатило всю суму заборгованості поза межами виконавчого провадження без примусу та без будь-якого проведення виконавчих дій, відповідно до графіку погашення, визначеного ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.07.2024 у справі № 914/3440/23.

02.04.2025 державним виконавцем Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ Хоминим Володимиром Ярославовичем було стягнено з рахунку боржника 101 196,76 грн виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, що підтверджується платіжною інструкцією № 4584 від 02.04.2025.

14.04.2025 постановою державного виконавця Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ Хомина Володимира Ярославовича закінчено виконавче провадження №75534169 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі №914/3440/23 було визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 21.06.2024 у справі №914/3440/23 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія- Тепловодосервіс» на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 995 481,90 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природнього газу за період травень-серпень 2023 року та 11 945,78 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

На підставі цієї ухвали, керуючись ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», 04.06.2025 представником ТОВ «Енергія- Тепловодосервіс» було подано заяву державному виконавцю Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ Хомину Володимиру Ярославовичу, в якій представник боржника просив повернути ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» стягнутий у межах виконавчого провадження №75534169 виконавчий збір у сумі 101 196,76 грн.

Оскільки від державного виконавця Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ не було відповіді на вказану заяву, то представником боржника було направлено адвокатський запит №2506/25 від 25.06.2025 року.

У відповідь на вказаний адвокатський запит №2506/25 від 25.06.2025 начальником Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ було надіслано лист за вих. №46804 від 11.07.2025, до якого було долучено копію відповіді Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ від 04.07.2025 року на заяву представника боржника про повернення судового збору від 04.06.2025.

У своїй відповіді від 04.07.2025 начальник Яворівського ВДВС у ЯРЛО ЗМУ МЮ, в обґрунтування своєї відмови повернути виконавчий збір, зазначив, що «Зважаючи на те, що виконавчий збір був стягнутий з боржника ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» в законному порядку та те, що виконавче провадження №75534169 було закінчене до винесення ухвали Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі №914/3440/23, відсутні правові підстави для повернення ТзОВ «Енергія- Тепловодосервіс» стягнутий в межах виконавчого провадження №75534169 виконавчий збір».

На думку скаржника, неправомірною бездіяльність державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хомина Володимира Ярославовича, яка полягає у не поверненні виконавчого збору, стягнутого у виконавчому провадженні №75534169.

Зазначені дії державного виконавця щодо стягнення в примусовому порядку виконавчого збору попри добровільне виконання боржником ухвали суду про розстрочення виконання рішення суду стали підставою для ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернутися до суду про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Приписами пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, у разі фактичного виконання рішення згідно виконавчого документа, виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 8 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася.

Верховний Суд у постанові від 29.10.2020 у справі № 916/922/16, аналізуючи норму частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку, що вона встановлює випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства.

Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону №1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Тобто, у разі не виконання боржником ухвали Господарського суду Львівської області від 03.07.2024 у справі № 914/3440/23 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у строки встановлені цією ухвалою, стягувач мав право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судами у цій справі, 18.07.2024 року ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» було подано заяву до Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, якою повідомлено про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у справі №914/3440/23 та до якої долучено ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 914/3440/23 від 03.07.2024.

Водночас лише 14.04.2025 постановою державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хомин В.Я. закінчено виконавче провадження №75534169 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, державним виконавцем всупереч пункту 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ не було повернуто стягувачу.

Частинами другою та сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що порушення прав відповідача полягає саме у неповерненні йому стягнутого з нього виконавчого збору всупереч ч. 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності ухвали Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/3440/23 про визнання наказу, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із добровільним поза межами виконавчого провадження виконанням відповідачем у повному обсязі рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2024 у справі № 914/3440/23 у строки визначені ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.07.2024 у про розстрочення виконання судового рішення у справі № 914/3440/23.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з врахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість скарги та наявність підстав для її задоволення.

Щодо ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення у цій справі, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 686/4996/23 (провадження № 61-15625св23).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.10.2025 у справі справа № 761/415/24.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять заяв, клопотань Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області, адресовані суду першої інстанції про зменшення заявлених до стягнення відповідачем витрат на правову допомогу, у судове засідання 03.09.2025, за результатами якого місцевим господарським судом ухвалено додаткове рішення сторони явки уповноваженого представника не забезпечили. Таким чином, усних заперечень щодо розміру, заявлених судових витрат, державним виконавцем також не було надано.

Разом з тим, доводи скаржника загалом зводяться до незгоди останнього з розміром визначених витрат на правничу допомогу та по суті є суб`єктивною оцінкою відповідності таких витрат визначеним процесуальним законодавствам критеріям.

Верховний Суд у постанові від 09.01.2025 у справі № 918/785/23 вказав, що сама лише незгода однієї сторони з розміром визначених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, без належного доведення їх неспівмірності не може бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта не слугують підставою для зміни чи скасування додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 у справі № 914/3440/23.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 у справі № 914/3440/23 ґрунтуються на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для їх скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ від 29.08.2025 №57830 (вх. суду від 05.09.2025 №01-05/2701/25) та від 30.09.2025 №65351 (вх. суду від 03.10.2025 №01-05/2883/25) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 у справі № 914/3440/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 у справі № 914/3440/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець