ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 грудня 2025 року Справа № 903/720/25
Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Євро-Комерс, м. Шептицький, Шептицький р-н., Львівська обл.
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат, м. Нововолинськ, Волинська обл.
про стягнення 336 680,02 грн,
Без повідомлення учасників справи
Рішенням Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 позов задоволено частково. Cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євро-Комерс 83192,56 грн пені, 84 788,28 грн штрафу та 4 031,54 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 17 012,36 грн. У позові на суму 168 699,18 грн відмовлено.

28.11.2025 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача 80 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 02.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат від 28.11.2025 про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду.

ТОВ «Євро-комерс» у заявах від 02.12.2025, 03.12.2025 просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення. Зазначає, що надані послуги неспівмірні із ціною, вказаною у договорі. Відповідач просить стягнути вартість участі його адвоката в двох судових засіданнях: 29 вересня 2025 та 05 листопада 2025. 29.09.2025 судового засідання не було, в матеріалах справи є заява представника відповідача про його відкладення. Судове засідання відбулось 30.09.2025 та згідно протоколу судового засідання тривало з 09.45 год до 10.01 год, тобто 16 хвилин. Тому, оплата 20000,00 грн (при тому що в договорі вказано вартість 2000 грн за 1 год) є явно завищеною та необґрунтованою. Засідання 05.11.2025, згідно протоколу судового засідання, тривало 53 хв. з 13.50 по 14.43 і оплата 20000,00 грн за таку роботу також не є обґрунтованою. У наданих представником відповідача документах відсутні положення, які б підтверджували надання правничої допомоги у зв`язку з правовідносинами, які були спірними та оцінювались судом при розгляді даної справи по суті, натомість викладені у них формулювання є такими, що можуть тлумачитися обширно, між тим ризики з неясністю положень документів повинна нести саме та особа, яка включила/зазначила це положення. Позивачу зменшено частково пеню та штраф, а не відмовлено через безпідставність. Тому, витрати відповідача на правову допомогу має нести лише він. Адже , порушення умов договору поставки в частині оплату товару відповідачем доведено в суді, протягом 24 липня по 26 вересня 2025 року відповідач частинами здійснював погашення боргу. Рішенням суду позов задоволено частково, в судовому засідання не встановлено безпідставність вимог позивача, більше того відповідач своїми проектами мирових угод та доказами оплати боргу після відкриття провадження у справі визнав позовні вимоги.

Відповідно до ч.3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що відповідачем заявлено лише вимоги щодо розподілу судових витрат, заява відповідача від 28.11.2025 про ухвалення додаткового рішення вирішується без повідомлення учасників справи з встановленням позивачу строку для надання відповідних пояснень чи заперечень.

У гл. 8 роз. I ГПК України закріплений інститут судових витрат.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).

Порядок розподілу судових витрат визначений у ст. ст. 129 - 130 ГПК України. Так, за ч. 4 ст. 129 ГПК України розподіл інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та встановлює, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Види адвокатської діяльності визначає ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої ними, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Частинами 1 - 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати (див. п. 4.20 постанови Верховного Суду від 15.04.2025 у справі № 910/6138/24).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

У судовому засіданні 05.11.2025 представник відповідача долучив до матеріалів справи додаткову угоду № 1 від 30.09.2025 до договору №29/09/2025Н про надання правової (правничої) допомоги від 25.09.2025, детальний опис наданих послуг, акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №29/09/2025Н від 25.09.2025.

У заяві про ухвалення додаткового рішення товариством зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 80 000 грн.

25.09.2025 між ТОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» та АО «Паритет Права» укладено договір №29/09/2025Н про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов якого замовник доручає виконавцю надати юридичні послуги (професійну правничу допомогу) ,а виконавець погоджується надати замовнику такі послуги згідно з умовами цього договору, а замовник погоджується сплачувати за надання послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1). Послуги, визначені в п. 11 договору, надаються за конкретними запитами замовника (п. 1.2). Погодинна ставка виконавця становить 2 000 грн (п. 3.2). Разом із виставленим рахунком сторони укладають акт приймання-передачі наданих послуг. Послуги вважаються прийнятими замовником в момент підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (п. 3.6). Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2025 (п. 8.6).

Додатковою угодою № 1 від 30.09.2025 до договору від 29.09.2025 сторони виклали п. 3.2 договору у такій редакції: Вартість послуг становить: за участь адвоката в одному судовому засіданні клієнт сплачує 20 000 грн, вартість підготовки (ознайомлення) та подання до суду (відзиву, заперечень та інших заяв) становить 40 000 грн. Дані послуги сплачуються клієнтом протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили.

17.10.2025 ТОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» та АО «Паритет Права» підписано акт виконаних робіт по договору №29/09/2025Н від 29.09.2025, згідно якого АО виконало, а клієнт прийняв роботу за договором, зокрема:

- участь адвоката АО «Паритет Права» у судових засіданнях в кількості 2 судових засіданнях, вартість становить 40 000 грн;

- ознайомлення, написання відзиву, заперечення 40 000 грн.

Загальна вартість робіт становить 80 000 грн.

Згідно детального опису виконаних робіт АО «Паритет Права» надання правової допомоги ТОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» здійснювався у справі №903/720/25. Предметом робіт АО «Паритет» було: участь у судових засіданнях 29.09.2025, 05.11.2025, загальна вартість 40 000 грн; ознайомлення , написання відзиву, заперечення 40 000 грн.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 6.35 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 сформулював висновок про те, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Усталеним у судовій практиці є те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію "реальності" адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію "розумності" їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує і ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Здійснюючи аналіз вказаних вище норм права, Велика Палата Верховного Суду, Верховний Суд також неодноразово зазначали таке:

- нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19);

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18);

- у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22);

- витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України (див. п. 6.5 постанови об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2019 у справі № 922/445/19).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

ТОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» просить стягнути правничу допомогу за участь адвоката АО «Паритет Право» у судових засіданнях 29.09.2025, 05.11.2025.

В той же час, у межах даної справи судове засідання на 29.09.2025 не призначалось та не проводилось, у зв`язку з чим витрати за вказані роботи в сумі 20 000 грн не підлягають відшкодуванню.

Таким чином підтвердженими є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 60 000 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 25.11.2025 позов задоволено частково. Cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євро-Комерс 83192,56 грн пені, 84 788,28 грн штрафу та 4 031,54 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 17 012,36 грн. У позові на суму 168 699,18 грн відмовлено.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог в сумі 167 980,82 грн (83 192,55 грн пені, 84 788,27 грн штрафу) суд виходив із задоволення заяви відповідача про зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій.

У позові на суму 718,36 грн пені відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки відмова у позовних вимогах позивача у сумі 167 980,82 грн є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на зменшення неустойки, передбаченого ч.3 ст. 551 ЦК України, то розрахунок пропорції витрат відповідача на професійну правничу допомогу згідно п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України здійснюється судом виходячи із суми 718,36 грн.

Ураховуючи часткове задоволення позову, підставними є витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 128,02 грн, які є доведеними, документально обґрунтованими та співмірними даній справі.

Суд звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена, у зв`язку з чим посилання позивача на відсутність доказів оплати витрат на правову допомогу, як на підставу недоведеності розміру, їх реальності та можливості оплати, не приймається судом до уваги.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19.

Заперечення позивача про відсутність положень у наданих відповідачем документах, які б підтверджували приналежність наданих юридичних послуг АО «Паритет Права» саме даній судовій справі спростовується детальним описом виконаних робіт від 05.11.2025, в якому здійснено посилання на номер даної судової справи - №903/720/25.

Під час розгляду справи у порядку господарського судочинства, враховуючи принцип змагальності та обов`язок доказування у справі з огляду на приписи статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст. ст. 123, 127, 129, 130, 244 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат від 28.11.2025 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Євро-Комерс (вул. Львівська, 19, м. Шептицький, Шептицький р-н., Львівська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Нововолинський м`ясокомбінат (вул. Луцька, буд. 3, м. Нововолинськ, Волинська обл., ) 128,02 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 08.12.2025.

Суддя Бідюк С. В.