ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/1222/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Поліщук Л.В., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Алієва К.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури Ленченко О.О.,

від міської ради не з`явився,

від ТОВ «Нерейінтертранс» - Краснікова О.В.,

від третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерейінтертранс»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2025 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, постановлену суддею Семенчук Н.О., м. Одеса, повний текст складено 08.10.2025

у справі № 915/1222/19

за позовом: Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави

до відповідачів:

1) Миколаївської міської ради;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерейінтертранс»;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Дитячо-юнацького спортивно-оздоровчого комплексу

про: визнання незаконним рішення, визнання недійсними договорів оренди землі і повернення земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ

Перший заступник прокурора Миколаївської області (далі прокурор) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави до Миколаївської міської ради (далі Рада), Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерейінтертранс» (далі ТОВ «Нерейінтертранс») про: 1) визнання незаконними та скасування пунктів 2, 2.2 розділу 1 рішення Ради від 27.06.2013 № 29/43, якими затверджено проєкт землеустрою та надано в оренду ТОВ «Нерейінтертранс» земельну ділянку площею 125 113 м2, у тому числі ділянку № 1 площею 33098 кв.м., кадастровий номер :07:003:0005, та ділянку № 2 площею 92015 кв.м., кадастровий номер :07:003:0006, на просп. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу; 2) визнання недійсним укладеного між Радою і ТОВ «Нерейінтертранс» договору оренди землі від 14.11.2013 № 9729 щодо ділянки площею 92015 кв.м., зареєстрованого 21.11.2013 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис № 3538966; 3) визнання недійсним укладеного між Радою і ТОВ «Нерейінтертранс» договору оренди землі від 14.11.2013 № 9730 щодо ділянки площею 33 098 кв.м., зареєстрованого 21.11.2013 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис № 3549998; 4) повернення ТОВ «Нерейінтертранс» зазначених земельних ділянок № 1 та № 2.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у даній справі повністю задоволено позов прокурора: визнано незаконними та скасовано окремі пункти рішення міської ради; визнано недійсними укладені між відповідачами договори оренди землі; зобов`язано ТОВ «Нерейінтертранс» повернути міській раді дві земельні ділянки.

Стягнуто з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Миколаївської області суму судового збору в загальному розмірі 424936,60 грн.

Справа неодноразово розглядалася в судах апеляційної та касаційної інстанції.

Останньою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у даній справі залишено без змін.

Вирішено питання про судові витрати, а саме: стягнуто з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Миколаївської області 849873,22 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020; стягнуто з Миколаївської міської ради на користь прокуратури Миколаївської області 7684 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020; здійснено поворот виконання додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020, стягнуто з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Миколаївської області 643168 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, стягнутих на підставі додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020; стягнуто з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Одеської області 849873,22 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021; стягнуто з Миколаївської міської ради на користь прокуратури Одеської області 7684 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021.

Не погодившись із прийнятими рішеннями, ТОВ «Нерейінтертранс» оскаржило їх в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 01.04.2025 касаційну скаргу ТОВ «Нерейінтертранс» задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 у справі № 915/1222/19 змінено в частині розподілу судових витрат, виклавши абзац шостий резолютивної частини постанови в такій редакції: «Стягнути з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Одеської області 11526 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі № 915/1222/19». В іншій оскаржуваній частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у справі № 915/1222/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.07.2025 касаційну скаргу ТОВ «Нерейінтертранс» (по суті спору) залишено без задоволення, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у справі №915/1222/19 в оскаржуваній частині залишено без змін.

Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, Господарським судом Миколаївської області 12.09.2025 видано накази на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у справі №915/1222/19, яке набрало законної сили 15.10.2024, зокрема, наказ про стягнення з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Миколаївської області суми судового збору в розмірі 424936,60 грн.

19.09.2025 заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури (далі також прокурор) звернувся до Господарського суду Миколаївської області зі заявою (вх. № 13405/25 від 22.09.2025) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якій просить суд:

- визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання наказу, виданого Господарським судом Миколаївської області 12.09.2025 у справі № 915/1222/19 про стягнення з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Миколаївської області суми судового збору в розмірі 424 936,60 грн.

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу, виданого Господарським судом Миколаївської області 12.09.2025 у справі № 915/1222/19 про стягнення з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Миколаївської області суми судового збору в розмірі 424 936,60 грн.

В обґрунтування заяви прокурор зазначав, що враховуючи неодноразовий розгляд справи всіма судовими інстанціями, виконавчий документ - наказ на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у даній справі про стягнення з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь Миколаївської обласної прокуратури 424936,60 грн витрат по сплаті судового збору видано судом лише 12.09.2025. Разом з цим, відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (в даному випадку з 15.10.2024). Таким чином, вбачається, що строк для пред`явлення наказу Господарського суду Миколаївської області від 12.09.2025 у справі № 915/1222/19 до виконання пропущено. Водночас, враховуючи, що датою набрання судовим рішенням законної сили є 15.10.2024, а наказ на виконання цього рішення видано судом лише 12.09.2025, то строк пред`явлення останнього до виконання пропущено з обставин, незалежних від прокурора.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2025 заяву прокурора задоволено, поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу, виданого Господарським судом Миколаївської області 12.09.2025 у справі № 915/1222/19 про стягнення з ТОВ «Нерейінтертранс» на користь прокуратури Миколаївської області суми судового збору в розмірі 424 936,60 грн.

Місцевий господарський суд виходив з того, що:

- Закон України «Про виконавче провадження» чітко встановлює, що судові рішення, де стягувачем є держава чи державний орган, пред`являються до виконання в скорочений термін - протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання законної сили таким рішенням;

- рішення суду, на виконання якого 12.09.2025 було видано наказ про стягнення судового збору, набрало законної сили 15.10.2024;

- при цьому, з урахуванням того, що справа протягом тривалого строку неодноразово розглядалася судами апеляційної та касаційної інстанції, станом на момент видачі наказу, тримісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили сплив;

- отже стягувач був позбавлений можливості пред`явити виданий на виконання рішення суду наказ у цій справі протягом визначеного законом строку із об`єктивних причин, що не залежали від його волі та дій.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «Нерейінтертранс» подало на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви прокурора.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- оскільки рішення у цій справі набрало законної сили 15.10.2024, строк для пред`явлення наказу до виконання сплив 16.10.2025;

- прокурор у заяві посилається виключно на факт несвоєчасної видачі наказу судом;

- проте, до вересня 2025 року прокурор не вчиняв жодних дій, направлених на виконання рішення суду в частині стягнення з Товариства судового збору, не звертався до суду за отриманням наказу, не отримував наказу та, як наслідок, не звертався до Державної виконавчої служби для виконання рішення;

- сама по собі затримка у видачі виконавчого документа судом не може автоматично визнаватися поважною причиною, якщо стягувач не довів, що він вчинив усі розумні та можливі дії для його своєчасного отримання;

- поновлення строку не відповідає принципу правової визначеності

- застосування судом Конвенції на користь держави не відповідає її меті та завданням.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Поліщук Л.В., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 витребувано у Господарського суду Миколаївської області копії матеріалів справи №915/1222/19, необхідних для розгляду апеляційної скарги ТОВ «Нерейінтертранс» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2025 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження копій матеріалів з Господарського суду Миколаївської області.

06.11.2025 копії матеріалів даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 за апеляційною скаргою ТОВ «Нерейінтертранс» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2025 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі № 915/1222/19 відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 28.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами його направлення іншим учасникам справи), роз`яснено учасникам справи про їх право в цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи, призначено справу № 915/1222/19 до розгляду на 09.12.2025 о 13:15 год.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор заперечував проти її задоволення, зазначаючи, зокрема, що чинне процесуальне законодавство не покладає на стягувача обов`язку звертатися до суду із заявою про видачу виконавчого документа щодо рішення, яке набрало законної сили, а тому відсутність такого звернення не може розцінюватись як прояв бездіяльності чи неналежної процесуальної (пасивної) поведінки стягувача.

Також прокурор зазначає, що фактично, своїми діями (незгодою із оскаржуваною ухвалою суду та поданням апеляційної скарги) ТОВ «Нерейінтертранс» лише намагається у будь-який спосіб уникнути виконання судового рішення щодо стягнення на користь Державного бюджету сплаченого прокуратурою судового збору.

03.12.2025 від скаржника надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, зокрема, що прокурором не спростовані доводи скаржника про відсутність саме поважних причин для поновлення строку пред`явлення спірного наказу до виконання. У даному випадку не існувало реальних об`єктивно існуючих непереборних обставин, які б перешкоджали прокурору ініціювати виконання рішення суду в частині судових витрат аналогічним чином, як ним було ініційовано виконання постанови суду апеляційної інстанції.

03.12.2025 та 05.12.2025 від ТОВ «Нерейінтертранс» надійшли заяви (вх. № 4910/25 та вх. № 4943/25) про участь його представників (адвокатів Краснікової Оксани Вікторівни та Дзюби Олени Віталіївни) в усіх судових засіданнях у справі № 915/1222/19 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, які ухвалою суду від 08.12.2025 задоволені.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

В судове засідання 09.12.2025 з`явився прокурор та представник ТОВ «Нерейінтертранс» (адвокат Краснікова Оксана Вікторівна). Представники Ради та третьої особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Другий представник ТОВ «Нерейінтертранс» адвокат Дзюба Олена Віталіївна на відеоконференцзв`язок не вийшла. У телефонному режимі представник повідомила, що не може здійснити вхід у систему відеоконференцзв`язку у зв`язку з невідомими їй технічними неполадками.

Викладені обставини також підтверджуються відповідною довідкою за підписом секретаря судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Представник ТОВ «Нерейінтертранс» (адвокат Краснікова Оксана Вікторівна) просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2025 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі № 915/1222/19, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зави прокурора.

Прокурор заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою поновлено пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 ГПК України (в редакції, чинній на момент набрання рішенням суду у цій справі законної сили) виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Накази суду викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На наказ суду, викладений в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду - кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії).

Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до електронного кабінету, а в разі його відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи цінним листом (ч. 4 ст. 327 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання рішенням суду у цій справі законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже оскільки у цій справі стягувачем за спірним наказом виступає державний орган (Миколаївська обласна прокуратура), для звернення з таким виконавчим документом до виконання Закон України «Про виконавче провадження» встановлює строк тривалістю 3 місяці з дня, наступного за днем набрання законної сили таким рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у справі №915/1222/19 набрало законної сили 15.10.2024, отже виконавчий документ мав бути пред`явлений до виконання у строк до 15.01.2025 включно.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату звернення із заявою) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Стаття 329 ГПК України (в редакції, чинній на дату звернення із заявою) також визначає порядок поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, відповідно до вказаної норми у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Отже вищевказані приписи чинного законодавства пов`язують можливість поновлення процесуального строку, водночас, з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку.

Іншими словами: єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання є наявність поважних причин пропуску цього строку.

Поважною причиною визнається така обставина, яка є об`єктивно непереборною та пов`язаною з дійсними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання (у розумінні ч. 1 ст. 329 ГПК України), тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. При цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягував мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.05.2018 у справі № 917/1431/14.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку стягувач і не мав можливості пред`явити судовий наказ протягом визначеного законом строку (до 15.01.2025), оскільки сам наказ було видано судом 12.09.2025, після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції (адже справа протягом тривалого строку неодноразово розглядалася судами апеляційної та касаційної інстанції), тобто вже поза межами визначеного законом строку пред`явлення наказу до виконання.

При цьому, колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що чинне процесуальне законодавство не містить жодних приписів, які б покладали на стягувача обов`язок звертатися до суду із заявою про видачу виконавчого документа щодо рішення, яке набрало законної сили, як і не містить жодних норм, які б передбачали відповідні наслідки у разі незвернення з такою заявою.

За таких обстави, колегія суддів вважає, що незвернення прокурора із заявою про видачу судового наказу не може розцінюватися як прояв його бездіяльності, пасивності чи неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

В силу приписів ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував наведені вище вимоги законодавства, дійшов загалом обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви стягувача та поновлення йому пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, в той час як доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерей інтер транс» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2025 у справі №915/1222/19 залишити без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повна постанова складена 10.12.2025.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Л.В. Поліщук

Н.М. Принцевська