ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2025 р. Справа№ 910/3298/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко О.В.

Сибіги О.М.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 12.11.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 (повний текст складено 01.09.2025)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025

у справі № 910/3298/25 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТС"

до Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ"

про стягнення 3 205 722, 56 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" (надалі- позивач, ТОВ "АЯКС ДНІПРО") звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (надалі - відповідач, скаржник, ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ") про стягнення 9 781 342,75 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 580 246, 96 грн закрито. Решту вимог задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" основну заборгованість в сумі 2 313 176, 19 грн, 3 % річних в сумі 61 549, 58 грн, інфляційні втрати в сумі 250 749, 83 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 39 382, 14 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено повністю. Стягнуто з державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" витрати на правову допомогу в сумі 100 000, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 21.09.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") Державне підприємство "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 по справі № 910/3298/25 в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на професійну правничу допомогу).

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що регулятор визначив правові підстави для оплати 100% вартості за електричну енергію за розрахункові періоди Гарантований покупець має враховувати як суми авансу так і розмір перерахованих коштів від ОСП, шо узгоджується з висновками викладеними у постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 ОП КГС ВС в якій зазначив наступне: «..Згідно з пунктом 10.4 Порядку N 641 (в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин) після отримання від продаєірі акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Апелянт вказує, що відсутність хоча б однієї з умов, що передбачені п. 10.4 Порядку, виключає виникнення зобов`язання Гарантованого покупця з оплати 100% вартості відпущеної продавцями за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що позивачем взагалі не обґрунтовано дат виникнення зобов`язань Відповідача з остаточної оплати електричної енергії купованої у період липень, вересень 2024, а тому і нарахування неустойки, 3%річних та інфляційних втрат також є неправомірними, з урахуванням положень Порядку № 64L.

Скаржник зазначає, що з урахуванням ситуації, в якій опинилася Держава, зважаючи на важливість Гарантованого покупця для економіки України, беручи до уваги соціальну спрямованість його діяльності, особливо в період дії режиму воєнного стану, вбачається настання непереборної сили, що унеможливлює стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних та Інфляційних нарахувань в судовому порядку.

Скаржник вказує, що сплата Гарантованим покупцем 3% річних та інфляційних втрат Позивачу, в надзвичайно складних умовах воєнного часу ще більше ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недоотримання багатьма учасниками ринку коштів за товарну продукцію (електричну енергію) та як наслідок неможливості здійснення ними господарської діяльності в критичній сфері інфраструктури, якою є сфера електроенергетики. Замість цього, вказані санкції будуть сплачені на користь одного учасника ринку (Позивача) з метою притягнення Відповідача до господарської відповідальності. зменшення 3% річних та інфляційних втрат відповідає цивільно- правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін.

Державне підприємство "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" вмотивовує апеляційну скаргу в частині оскарження додаткового рішення тим, що витрачений час не був би таким об`ємним, якби Позивач з початку заявив би обґрунтований розмір позовних вимог. Тобто при зверненні до суду сума позовних вимог складала 9 781 342,75 грн (9 633 008,98+105 975,52+42 358,25) при цьому судом було задоволено позовні вимоги в розмірі 2 625 475,60 грн (2 313 176,19+61 549,58+250 749,83), що становить 25,8% від первісних вимог. Задовольняючи позивачу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн, що є необґрунтованим розміром від первісної суми витрат.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Сибіга О.М.

Члени колегії суддів під час апеляційного провадження перебували у відрядженні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 відмовлено Державному підприємству "Гарантований покупець" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25 залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємству "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

07.10.2025 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява по усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025, а саме докази сплати судового збору на суму 59 073, 20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1091 від 03.10.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25. Витребувано матеріали справи № 910/3298/25 у Господарського суду міста Києва. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 12.11.2025.

20.10.2025 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») від Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який вмотивований тим, що зміст абзацу 2 п. 11.4 Порядку №641, у тому числі фраза «При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу зокрема враховується сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел» не є умовою, яка змінює строк повного розрахунку, визначений абзацом 1 п. 11.4 Порядку №641, не є умовою про відстрочення чи розстрочення платежу. А відтак, строк для остаточного розрахунку з Позивачем за місяці спірного періоду настав - детально щодо дат виникнення заборгованості викладено у позові та розрахунку до нього.

Відзив обґрунтовано тим, що посилання Гарантованого покупця на непереборні обставини свідчить про визнання обставин щодо порушення ним строків розрахунку за прийняту у спірному періоді електричну енергію. Це пояснюється тим, що ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України визначають, що дія непереборна обставина (у разі доведення її реального впливу на можливість виконання зобов`язання) є підставою для звільнення від відповідальності. В свою чергу, підставою виникнення господарської відповідальності є вчинення правопорушення у сфері господарювання (цивільного правопорушення) - ч. 1 ст. 216 ГК України, ст.ст. 610, 611 ЦК України.

Позивач вмотивовує відзив також тим, що передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % та інфляційних річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), від 16.01.2019 № 373/2054/16-ц (Провадження № 14-446цс18), від 20.03.2019 № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), від 23.10.2019 № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) тощо.

Позивач у відзиві вказує, що враховуючи наявність в матеріалах справи документів на підтвердження факту та обсягу понесених Позивачем витрат на правничу допомогу (договір про надання правничої допомоги, додаткова угода, акт приймання-передавання наданих послуг), вимоги апеляційної скарги щодо відмови в повному обсязі у стягненні витрат на правничу допомогу є безпідставними, такими, що суперечать процесуальному законодавству.

22.10.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від Товариства з обмеженою відповідальністю "Квантс" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява, у якій позивач повідомляє Північний апеляційний господарський суд та інших учасників справи, про зміну найменування товариства та юридичної адреси: з Товариство з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО", адреса: 49036, м. Дніпро, вул. Байкальська, 9Г, на нові: Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАНТС", адреса: 49130, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Березинська, будинок 80, офіс 415.

22.10.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Квантс" адвоката Чуміної Катерини Григорівни до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Квантс" адвоката Чуміної Катерини Григорівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25 призначити в режимі відеоконференції на раніше визначену дату 12.11.2025.

У судове засідання, що відбулось 12.11.2025 з`явились представники позивача та відповідача надали свої пояснення щодо суті спору та просили задовольнити вимоги викладені в його процесуальних документах.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Між товариством з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" (позивач), як продавцем та державним підприємством "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (відповідач), як гарантованим покупцем укладено договір №1340/01/20 від 05.05.2020 (з урахуванням додаткових угод від 09.02.2021 № 315/01/21; від 30.05.2023 № 1685/07/23; від 30.01.2024 № 1608/07/24) (далі - Договір) згідно предмету якого продавець зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок) (п.1.1. Договору).

Пунктом 2.5 Договору визначено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку.

Положеннями пункту п. 3.1 Договору передбачено, що обсяг фактичного проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку.

Умовами пункту 3.3 Договору визначено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 05.05.2020 № 1340/01/20, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 9 781 342,75 грн., з яких: 9.633.008,98 грн. - основна заборгованість, 42.358,25 грн. - 3 % річних та 105.975,52 грн. - інфляційні втрати.

Розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Так відповідачем придбано у позивача на умовах Договору електричну енергію у липні 2024 та у вересні 2024 за актами купівлі-продажу електроенергії, які підписані сторонами шляхом накладання кваліфікованого та удосконаленого електронного цифрового підпису, та які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 31.07.2024 на суму 48 131 896,75 грн;

- від 30.09.2024 на суму 79 176 937,81 грн.

Проте, заборгованість сплачена відповідачем частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором в сумі 9 633 008,98 грн.

Також позивач заявив про стягнення з відповідача 42 358,25 грн. - 3 % річних та 105 975,52 грн. - інфляційні втрати.

Надалі позивачем було зменшено розмір позовних вимог до 3 205 722,56 грн, з яких 2 893 423,15 грн - основного боргу; 61 549,58 грн - 3 % річних; 250 749,83 грн - інфляційних втрат.

Приписом частини 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 11.4 глави 11 Порядку визначено, що гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

30.12.2024 НКРЕКП прийнято постанову № 2418 "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у вересні 2024 року" (день оприлюднення постанови на офіційному веб-сайті Регулятора: 30.12.2024).

21.01.2025 НКРЕКП прийнято постанову № 76 "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у липні 2024 року" (день оприлюднення постанови на офіційному веб-сайті Регулятора: 23.01.2025).

Позивачем подана до суду першої інстанції було подано заява про закриття провадження в частині стягнення основної заборгованості в сумі 580 246,96 грн, з огляду на здійснення між сторонами спору заліків зустрічних однорідних вимог, у тому числі щодо вимог за розрахункові періоди: липень та вересень 2024 року, а саме:

- згідно акту зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог від 10.06.2025 (підписаний КЕП позивача - 11.06.2025 та КЕП відповідача - 13.06.2025) розмір основного боргу відповідача перед позивачем зменшено на 515 062,94 грн (469 251,50 грн за липень 2024 та 45 811,44 за вересень 2024);

- згідно акту зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог від 11.06.2025 (підписаний КЕП позивача - 11.06.2025 та КЕП відповідача - 13.06.2025) розмір основного боргу відповідача перед позивачем зменшено на 65 184,02 грн. (4 254,44 грн. за липень 2024 та 60 929,58 за вересень 2024).

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги зменшення основного боргу відповідача шляхом здійснення між сторонами спору заліку зустрічних однорідних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження справі в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 580 246,96 грн - підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Із цього слідує, що формулювання умови щодо строку виникнення зобов`язання має конкретним та містити чітку вказівку на дату або подію.

Визначення умов остаточного розрахунку Гарантованого покупця із Позивачем зі змісту п. 11.4. Порядку № 641 слідує, що умовою, у зв`язку з якою у Гарантованого покупця виникає обов`язок здійснити остаточний розрахунок зі сплати вартості електричної енергії, є публікація прийнятої НКРЕКП постанови про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (далі також - Послуга), наданої гарантованим покупцем у відповідному розрахунковому місяці. Протягом п`яти робочих днів з дати такої публікації Гарантований покупець зобов`язаний сплатити повну вартість електроенергії Позивачу.

Вказівка на врахування суми коштів, отриманих Відповідачем від ОСП (НЕК «Укренерго»), не відповідає юридичному змісту понять «строк», «термін» виконання зобов`язання. А отже, вказівка на «врахування суми» не формує (не змінює) загальну умови про строк виконання зобов`язання. Така вказівка не є «подією, яка неминуче має настати» в розумінні ч. 1 ст.530 ЦК України

Зміст абзацу 2 п. 11.4 Порядку №641, одночасно із «врахуванням суми коштів, отриманих Відповідачем від ОСП» «враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів». Так само, як вказівка на врахування суми сплачених авансів не може впливати на строк здійснення розрахунків, так само на строк остаточного розрахунку не може впливати вказівка на врахування сум, отриманих Відповідачем від ОСП.

Крім отримання від ОСП вартості Послуги, джерелами надходження на рахунок Гарантованого покупця є кошти, що надходять від продажу електричної енергії за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку; платежі за врегулювання небалансів; кошторисні кошти тощо.

Із механізму функціонування ринку електричної енергії, виробленої за «зеленим» тарифом, слідує що відповідач має можливість здійснити розрахунок із позивачем (виконати судове рішення). Зворотних обставин ним не доведено.

Механізм функціонування ринку «зеленої» енергетики полягає в тому, що внаслідок затвердження Регулятором (НКРЕКП) розміру вартості послуги із забезпечення збільшення виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за відповідний місяць (це, власне вищезгадані постанови НКРЕКП №№858, 896, 946), Гарантований покупець отримує від НЕК «Укренерго» кошти (оплату вартості послуги), які в повній мірі покривають витрати Гарантованого покупця на оплату вартості електричної енергії, придбаної у виробників, зокрема у позивача (вказані положення передбачені п.п. 14.3. - 14.7. Порядку).

Згідно п. 14.3. Порядку, Гарантований покупець до 16 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє ОСП підписані зі своєї сторони два примірники акта приймання-передачі разом з розрахунками, що є додатками до акта приймання-передачі.

Відповідно до п. 14.6. Порядку, Гарантований покупець після отримання від ОСП акта приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел протягом одного робочого дня з дня їх отримання надає Регулятору розрахунок розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копії акта приймання-передачі.

Згідно п. 14.7. Порядку, ОСП протягом двох робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100% оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.

Таким чином, оскільки НКРЕКП були прийняті постанови про затвердження розміру вартості послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел у спірні розрахункові місяці, то в силу специфіки функціонування ринку електричної енергії Гарантований покупець мав та має засоби для здійснення повного розрахунку із виробниками.

Стан розрахунків НЕК «Укренерго» з Гарантованим покупцем не може впливати на строк остаточного розрахунку Гарантованого покупця із Позивачем.

Між позивачем та Гарантованим покупцем виникли господарські відносини купівлі продажу електричної енергії. Договір, укладений сторонами спору, є двостороннім, в якому не передбачено можливість невиконання зобов`язання, в тому числі уникнення відповідальності у зв`язку з невиконанням зобов`язання третіх осіб перед відповідачем.

Можливість виконання грошового зобов`язання відповідачем перед позивачем не ставиться в залежність від виконання третіми особами зобов`язання перед відповідачем і Законом України «Про ринок електричної енергії».

Між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Факт відсутності бюджетного фінансування, та/або ненадходження коштів від НЕК "Укренерго" (що, власне, взагалі не доведено відповідачем) не є підставою для звільнення від відповідальності, що вбачається з положень статті 218 ГК України (яка має вищу юридичну силу у порівнянні із Порядком № 641): не вважаються обставинами, що звільняють від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частина 2 статті 617 ЦК України та частина 2 статті 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи викладене, чинним законодавством встановлено чіткий та однозначний (фіксований) строк для сплати Гарантованим покупцем повної вартості електричної енергії за відповідні розрахункові місяці - протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці (абзац 1 п. 11.4 Порядку №641).

Викладений вище аналіз обставин справи вказує на те, що відповідач має фінансові ресурси та оплатив позивачу вартість електроенергії за інші місяці.

Зокрема, судом враховується сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел» не є умовою, яка змінює строк повного розрахунку, визначений абзацом 1 п. 11.4 Порядку №641, не є умовою про відстрочення чи розстрочення платежу.

Строк для остаточного розрахунку з Позивачем за місяці спірного періоду настав - детально щодо дат виникнення заборгованості викладено у позові та розрахунку до нього.

Підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача решти заборгованості за Договором в сумі 2 313 176,19 грн сторонами спору матеріали справи не містять.

Оскільки, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача решти заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в сумі 2 313 176,19 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо доводів скаржника про наявність підстав для зменшення інфляційних втрат та трьох процентів річних не підлягає задоволенню, оскільки три проценти річних, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, так само як і інфляційні нарахування на суму боргу.

Вони виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 61 549,58 грн та інфляційних втрат в сумі 250 749,83 грн є обґрунтованими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Також заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3298/25 (далі - Заява), в якій заявник просить суд стягнути з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100.000 гривень.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, позивачем додано до позову: договір про надання правової допомоги від 07.09.2020 укладений між ТОВ "АЯКС ДНІПРО", як замовником та адвокатом Чуміною Катериною Григорівною, як виконавцем; додаткову угоду № 10 від 03.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.09.2020; акт приймання-передавання наданих послуг від 12.08.2025 до додаткової угоди № 10 від 03.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.09.2020 із переліком наданих послуг з правової допомоги; ордер серії АЕ №1367609 від 12.03.2025; свідоцтво серія ДН № 5860 від 26.08.2020.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до пунктів 1.2 та 2 додаткової угоди № 10 від 03.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.09.2020 орієнтований час, витрачений на надання правової допомоги замовнику, за цією додатковою угодою: не менше 15 годин. Сторони узгодили, що вартість послуг виконавця з урахуванням їх обсягу та часу, витраченого на надання правової допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції складає фіксовану суму у розмірі 100 000,00 грн без ПДВ та сплачується замовником шляхом перерахування безготівкових коштів у національній валюті України на рахунок виконавця на підставі виставленого виконавцем рахунку протягом 5 календарних днів після набрання законної сили рішенням за результатом розгляду справи за позовом ТОВ "Аякс Дніпро" до державного підприємства "Гарантований покупець", поданого в рамках виконання цієї додаткової угоди.

Отже, погоджена сторонами сума послуг з надання правової допомоги згідно умов додаткової угоди № 10 від 03.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.09.2020 становить 100 000,00 грн, як фіксований гонорар.

Згідно п.2 акту приймання-передавання наданих послуг від 12.08.2025 до додаткової угоди № 10 від 03.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.09.2020 при наданні правової допомоги виконавцем було витрачено 18 годин.

При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доводи відповідача зазначені в запереченнях на подану Заяву судом відхилені, оскільки, за висновками суду, позивачем подані достатні докази, які підтверджують надання правової допомоги із зазначенням обсягу наданих послуг та їх вартості.

Так, об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 № 922/445/19 містяться наступні висновки: "Так, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного щодо відхилення доводи відповідача про відсутність доказів оплати правової допомоги, оскільки подання до суду таких доказів не є обов`язковим.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено понесені ним витрати на правничу допомогу по справі № 910/3298/25, а тому підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про закриття провадження в частині стягнення основної заборгованості в сумі 580 246, 96 грн та стягнення з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" основну заборгованість в сумі 2 313 176, 19 грн, 3 % річних в сумі 61 549, 58 грн, інфляційні втрати в сумі 250 749, 83 грн 100 000,00 грн витрат на правову допомогу.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2025 у справі № 910/3298/25 - залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/3298/25 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 08.12.2025

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.В. Тищенко

О.М. Сибіга