ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Справа № 925/1118/25
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні
заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп»
про ухвалення додаткового рішення

у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп»,
м. Харків
до приватного акціонерного товариства «Азот», м. Черкаси
про стягнення 4 145 грн. 48 коп.,
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17 листопада 2025 року зі справи №925/1118/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Азот» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп» 3 089 грн. 17 коп. інфляційних втрат, 1 056 грн. 31 коп. - 3% річних, та 2 422 грн. 40 коп. судового збору.

21 листопада 2025 року до суду надійшла заява від товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп», про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Азот» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп» 8500 грн.00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою місцевого господарського суду від 24 листопада 2025 року суд прийняв до розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп» про ухвалення додаткового рішення та вирішив її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02 грудня 2025 року від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач вказує, що заява позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Зокрема, відповідач звертає увагу суду, що в мотивувальній частині своєї заяви позивач обґрунтовує стягнення витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на договір про падання правничої (правової) допомоги від 01 серпня 2025 року № 01082025 та додатку№1 до цього договору.

Натомість, позивачем додано до заяви договір від 01 серпня 2025 року № 010825.

Відповідач, також не погоджується з розміром понесених витрат, зважаючи на нескладність справи і незначну ціну позову.

Отже, відповідач вважає заявлений до стягнення позивачем вищевказаний розмір судових витрат на правничу допомогу таким, що не відповідає критеріям дійсності, достовірності, обґрунтованості та розумності.

Розглянувши заяву позивача та дослідивши докази судом враховано, що згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому розгляд заяви позивача розглядається в такому самому порядку.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону №5076-VI).

Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді в розмірі 8 500 грн. 00 коп. позивачем надано:

1) копію укладеного позивачем із адвокатом Корж А.О. договору від 01 серпня 2025 року №010825 про надання правничої (правової) допомоги;

2) копію додаткової угоди до договору про надання правничої

(правової) допомоги від 01 серпня 2025 року № 010825;

3) копію акту надання послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 01 серпня 2025 року № 010825 від 05 листопада 2025 року.

4) копію платіжної інструкції від 18 листопада 2025 року про сплату 8 500 грн. коп.

За умовами п. 3.1 договору гонорар - форма винагороди адвоката за надання послуг, передбачених договором.

Розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами у додатку № 1 до договору. При визначенні розміру гонорару враховується:

- обсяг і час роботи, що потрібний адвокату для належного виконання доручення;

- ступінь складності правових питань, що стосуються доручення;

- важливість доручення з точки зору інтересів Клієнта; (п. 3.2 договору).

Розмір гонорару не залежить від досягнення або недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, якщо сторони додатково не домовляться про інше (3.3 договору).

Додатковою угодою сторони визначили, що

- підготовка та складання позовної заяви (ГПК) - 6 000 грн. 00 коп.;

- підготовка та складання позовної заяви (ЦПК) - 6 000 грн. 00 коп.;

- складання відповіді на відзив, заперечення (ГПК) - 1 500 грн. 00 коп.;

- складання відповіді на відзив, заперечення (ЦПК) - 1 500 грн. 00 коп.;

- складання апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги та ін. (ГПК, ЦПК) від 3 000 грн. 00 коп. до 5 000 грн. коп.;

- підготовка та складання заяв, клопотань (ГПК, ЦПК, КПК)- від 500 грн. 00 коп. до 1 000 грн. 00 коп.;

- підготовка та складання адвокатських запитів:

- комплексне ведення справи в рамках кримінального провадження від 10 000 грн. 00 коп. до 12 000 грн. 00 коп.

- представництво в судах, правоохоронних органах, інших органах державної влади 1 000 грн. 00 коп.

Згідно акту наданих послуг від 05 листопада 2025 року адвокатом було надано клієнту наступні види робіт:

- підготовка та складання позовної заяви до приватного акціонерного товариства «Азот» - 6 000 грн. 00 коп.;

- складання відповіді на відзив по справі №925/1118/25 2 000 грн.00 коп.;

- підготовка та складання заяви про зменшення розміру позовних вимог по справі № 925/1118/25 500 грн.00 коп.

Всього, вартість послуг адвоката за актом складає - 8 500 грн. 00 коп.

Проаналізувавши підписаний сторонами акт наданих послуг на виконання умов договору від 01 серпня 2025 року та додаткової угоди, суд дійшов висновку, що наведені в акті послуги адвоката безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи та є обґрунтованими.

При цьому судом було враховано, що товариство з обмеженою відповідальністю «Родас Груп» звернулося до місцевого господарського суду з первісними позовними вимогами до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення з відповідача 51 928 грн. 99 коп. заборгованості, а саме: 47 783 грн. 51 коп. суми основного боргу, 1 056 грн. 31 коп. 3% річних та 3 089 грн. 17 коп. інфляційних втрат, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №216-411 від 08 квітня 2024 року.

23 вересня 2025 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України 3 % річних у розмірі 1 056 грн. 31 коп. та інфляційні втрати у розмірі 3 089 грн. 17 коп., оскільки відповідач 18 вересня 2025 року (після звернення позивача до суду) сплатив суму основного боргу.

Відповідно до ч.3 ст.130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

В даному випадку позивач зменшив свої позовні вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, та в подальшому не підтримував їх.

За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що розмір понесених витрат є неспівмірним з ціною позову та документально не підтвердженим.

Також суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що позивачем не надано на підтвердження своїх витрат договір від 01 серпня 2025 року за № 01082025.

Суд вважає, що в даному випадку позивачем допущено очевидну описку у своїй заяві щодо реквізитів укладеного правочину, водночас, заперечення відповідача в цій частині суд вважає «надмірним формалізмом».

Оскільки рішенням Господарського суду Черкаської області від 17 листопада 2025 року позов задоволено повністю, то судові витрати позивача на надання правничої допомоги на суму 8 500 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

Отже, з урахуванням положень ст. 244 ГПК України суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення по даній справі.

Керуючись ст. ст. 86, 126, 129, 233, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Азот», вул. Героїв Холодного Яру, будинок, 72 м. Черкаси, Черкаської області, ідентифікаційний код 00203826 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Родас Груп», проспект Науки, будинок, 56, кімната, 511, м. Харків, Харківської області, ідентифікаційний код 43927631- 8 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку та строки визначені ст. 241 ГПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 08 грудня 2025 року.

Суддя А.В.Васянович