ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2025 р. Справа№ 911/2781/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс"

на рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2025 р. (повний текст складено 24.06.2025 р.)

у справі № 911/2781/24 (суддя - Христенко О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс"

до Фізичної особи-підприємця Коваля Олександра Володимировича

прo стягнення 30651,64 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Коваля Олександра Володимировича про стягнення 30651,64 грн, з яких: 18279,68 грн основної заборгованості, 5436,52 грн інфляційних втрат та 6935,44 грн штрафу.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем не було виконано умови договору № 2829/21 від 01.06.2021 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс", Товариством з обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА" та відповідачем, зокрема несвоєчасну оплату вартості отриманого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість на підставі договору про відступлення права вимоги № 112-45 від 30.07.2024 р., укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "І Інвест 2019" (попередня назва - ТОВ "е-Кард ЮА").

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.04.2025 р. у справі № 911/2781/24 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що сплачені відповідачем платежі за період з 01 лютого 2022 року у розмірі 21141,19 грн було зараховано за товари, поставлені в лютому 2022 року, а - 37281,42 грн зараховано в погашення зобов`язань відповідача, які виникли до 01 лютого 2022 року, що підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків за лютий 2022 року, тому відповідачем було здійснено часткову оплату за поставку у лютому 2022 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" у справі № 911/2781/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 р. апеляційну скаргу у справі № 911/2781/24 залишено без руху на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс", вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено Фізичній особі-підприємцю Ковалю Олександру Володимировичу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 04.08.2025 р. у справі № 911/2781/24 позивачу було доставлено до електронного кабінету 04.08.2025 р., доказом чого є довідка про доставку електронного документа від 06.08.2025 р., що міститься в матеріалах справи.

Відповідач повідомлявся шляхом направлення копії ухвали від 04.08.2025 р. у справі № 911/2781/24 на його поштову адресу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 04.08.2025 р. у справі № 911/2781/24 оприлюднена у реєстрі 06.08.2025 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01.06.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА" (далі - постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Коваль Олександром Володимировичем (далі - покупець) було укладено договір № 28296/21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язався забезпечити покупцеві поставку товарів та послуг в мережі станцій, через систему Е100, з використанням карток, а покупець зобов`язується приймати товари та послуги у власність та оплачувати їх вартість на умовах даного договору.

За змістом п. 3.4 договору сторони можуть вести документообіг первинних облікових документів за даним договором, в тому числі рахунків на оплату, актів наданих послуг, видаткових накладних, актів прийому - передачі товару, актів прийому - передачі послуг, специфікацій (додатків), актів звірки взаєморозрахунків та інших первинних облікових документів, що фіксують здійснення господарських операцій за даним договором, та застосовуються у бухгалтерському обліку в електронній формі. Первинні облікові документи, складені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України про електронні документи та електронний документообіг, визнаються сторонами як оригінали.

Згідно з п. 4.2 договору покупець здійснює оплату на підставі рахунку на оплату на умовах відстрочення платежу також покупець має право вносити авансові платежі. Авансові платежі здійснюються на підставі договору, при цьому у призначені платежу вказується номер та дата договору. Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Як передбачено п. 4.3 договору, оплата здійснюється в останній день розрахункового періоду, але не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту виникнення у покупця обов`язку щодо оплати, на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату.

На виконання умов укладеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА" здійснило поставку Фізичній особі-підприємцю Ковалю О.В. товар - дизельне паливо на загальну суму 39420,87 грн, що підтверджується видатковою накладною № 67412 від 15.02.2022 р. на суму 17112,00 грн та видатковою накладною № 71574 від 28.02.2022 р. на суму 22308,87 грн.

Також між сторонами було підписано акт прийому-передачі № 67412 від 15.02.2022 р. на суму 17112,00 грн та акт прийому-передачі № 71574 від 28.02.2022 р. на суму 22308,87 грн.

Для оплати отриманого товару Товариством з обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА" були сформовані рахунки на оплату № 67412 від 15.02.2022 р. на суму 17112,00 грн та № 71574 від 28.02.2022 р. на суму 22308,87 грн.

30.07.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "І Інвест 2019", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА" (далі - первісний кредитор), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Вокс Лекс" (далі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 112-45 (далі - договір відступлення).

Відповідно до п. 1.1 договору відступлення первісний кредитор передає належні йому права вимоги згідно з договором № 28296/21 від 01.06.2021 р. (основний договір), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА" та Фізичною особою-підприємцем Ковалем Олександром Володимировичем (далі - боржник), а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

Згідно з п. 1.2 договору відступлення права вимоги, за цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором.

У відповідності до п. 1.3 договору відступлення сума заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 18279,68 грн, яка після підписання цього договору стане зобов`язанням боржника перед новим кредитором.

Відповідачем здійснено оплату за поставлений товар на загальну суму 58422,61 грн, з яких 21141,19 грн зараховано за товари, поставлені в лютому 2022 року, а - 37281,42 грн зараховано первісним кредитором в погашення зобов`язань відповідача, які виникли до 01 лютого 2022 року, що підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків за лютий 2022 року.

На думку позивача спір у справі виник у зв`язку з тим, що згідно з укладеним договором № 112-45 від 30.07.2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Вокс Лекс" набуло право вимоги виконання відповідачем зобов`язань за договором № 28296/21 від 01.06.2021 р. в частині стягнення заборгованості в сумі 18279,68 грн.

За змістом ст. 193 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Як було встановлено вище, за період з 15.02.2022 р. по 28.02.2028 р. Товариство обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА" здійснило поставку товару на загальну суму 39420,87 грн, на підставі чого для оплати товару були сформовані та виставлені відповідачу рахунки на оплату товару № 67412 від 15.02.2022 р. та № 71574 від 28.02.2022 р.

З матеріалів справи вбачається, що Фізична особа-підприємець Коваль О.В. у період з 01.02.2022 р. по 23.02.2022 р. здійснив оплату товару на загальну суму 58422,61 грн, з призначенням платежу "оплата по договору № 28296/21 від 01.06.2021 р. без ПДВ".

Отже згідно з видатковими накладними та рахунками на підтвердження поставки товару заборгованість у розмірі 18279,68 грн сплачена відповідачем у повному обсязі.

У матеріалах справи відсутні докази поставки позивачем товару на більшу суму.

Інших первинних документів, що відповідають вищенаведеним вимогам чинного законодавства, на підставі яких у відповідача існує невиконане зобов`язання щодо сплати вартості поставленого товару за період з 15.02.2022 р. по 28.02.2022 р. позивачем не надано.

Стосовно доводів скаржника про те, що відповідачем було помилково вказано у призначені платежу "оплата по договору № 28296/21 від 01.06.2021 р. без ПДВ", оскільки позивачем платіж на суму 37281,42 грн було зараховано позивачем в погашення зобов`язань відповідача, які виникли до 01 лютого 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 р. за № 22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.8 вказаної Інструкції платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Таким чином право визначати призначення платежу відповідно до норм чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж.

Вбачається, що відповідач визначив призначення платежу, зазначивши в рахунок чого мають бути спрямовані сплачені ним кошти, вказавши дату та номер конкретного документа - "оплата за договором № 28296/21 від 01.06.2021 р. без ПДВ".

У матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем згоди на зміну призначення платежу, а тому зарахування цього платежу в односторонньому порядку не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Також з виписки за період з 01.02.2022 р. по 30.11.2022 р., зокрема, з призначення платежу вбачається: "оплата по договору № 28296/21 від 01.06.2021 р.", тому відповідачем здійснювалась оплата саме на підставі договору № 28296/21 від 01.06.2021 р.

Отже сплачені відповідачем на користь позивача грошові кошти згідно з випискою за період з 01.02.2022 р. по 30.11.2024 р. мають бути зараховані в якості погашення заборгованості за товар, який був поставний позивачем у спірний період на підставі договору № 28296/21 від 01.06.2021 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 18279,68 грн основної заборгованості є необґрунтованою, недоведеною та не підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 5436,52 грн інфляційних втрат та 6935,44 грн штрафу також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними вимогами від основної, у задоволення якої було відмовлено.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія судів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2025 р. у справі № 911/2781/24 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2025 р. у справі № 911/2781/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран