ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 м. Полтава Справа № 917/1176/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю.С., за участю секретаря судового засідання Сахно А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Диканської окружної прокуратури Полтавської області, код ЄДРПОУ ; вул. Незалежності, 64А, с-ще Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500

до Великорублівської сільської ради, ; вул. Центральна, 36, с. Велика Рублівка, Полтавський район, Полтавська область, 38623

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Відділ освіти, молоді та спорту Великорублівської сільської ради (; вул. Центральна, 36, с. Велика Рублівка, Полтавський район, Полтавська область, 38623);

2. Заклад дошкільної освіти "Ластівка" Великорублівської сільської ради (; вул. Поліщука, буд. 5, с. Милорадове, Полтавський район, Полтавська область, 38630);

про зобов`язання вчинити дії,

за участю сторін: згідно протоколів судових засідань,

ухвалив рішення про наступне:

1.СУТЬ СПОРУ.

1.1. Це спір виник через невжиття Великорублівською сільською радою заходів з державної реєстрації права комунальної власності на приміщення Закладу дошкільної освіти «Ластівка».

2.ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1.У володінні відповідача у справі, Великорублівської сільської ради, перебуває нерухоме майно - будівля закладу дошкільної освіти «Ластівка» Великорублівської сільської ради, розташована за адресою: вул. Поліщука 5, с. Милорадове Полтавський район Полтавська область (надалі Нерухоме майно), що розташоване на земельній ділянці 0,89 га, з кадастровим номером :01:001:0601 (а. с. 41).

2.2. Право власності на зазначене Нерухоме майно у встановленому законом порядку не зареєстроване. Що свідчить з відомостей, що наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (надалі Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) станом на 09.06.2025.

В свою чергу реєстрація права власності відповідача на земельну ділянку, на якій розташоване Нерухоме майно, вбачається з наявного в матеріалах справи Свідоцтва на нерухоме майно від 20.12.2013 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

2.3. Нерухоме майно, разом з правами засновника Закладу дошкільної освіти «Ластівка» було передано відповідачу на підставі рішенням сорок п`ятої позачергової сесії Котелевської районної ради сьомого скликання від 20 листопада 2020 року «Про безоплатну передачу прав засновника і майна юридичних осіб закладів освіти Котелевського району» Великорублівській сільській раді.

2.4. В подальшому відповідач на підставі Рішення від 08.12.2020 «Про прийняття юридичних осіб закладів освіти та входження Великорублівської сільської ради в їх засновники», прийняв Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Ластівка» та Рішенням від 28.01.2021 «Про затвердження актів приймання-передачі юридичних осіб закладів освіти і права їх засновника та передачу в оперативне управління та на баланс відділу освіти, молоді і спорту сільської ради закладів освіти», затвердив акт приймання-передачі юридичних осіб закладів освіти і права їх засновника разом із закріпленим за ним майном (основними засобами, фондами та матеріальними цінностями, правами та обов`язками) від 31.12.2020 року, зокрема Дошкільний навчальний заклад (ясла- садок) «Ластівка».

2.5. Відповідно до затвердженого Акту, до складу об`єкта передачі увійшли основні фонди загальною вартістю 378 905,55 грн.

2.6. Згідно проведеної технічної інвентаризації Громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані на вищезазначеній земельній ділянці, за адресою вул. Поліщука 5, с. Милорадове Полтавський район Полтавська область, визначено характеристики Нерухомого майна, зокрема: загальна площа 795,7 кв. м, площа забудови 1005,5 кв. м, корисна площа приміщень - 795,7 кв. м, поверховість - 1 (Реєстраційний номер в ЄДЕССБ:ТІ01:8373-5079-9297-8996).

2.7. З наявної у справі Експлікації приміщень Нерухомого майна від 14.12.2020 вбачається 795,7 кв.м загальної площі приміщення, з яких: 466,7 кв. м. житлова площа, 329,0 кв. м допоміжна.

2.8. У травні 2025, позивач у справі, Диканська окружна прокуратура Полтавської області, Листом від 06.05.2025 за вих. №51/2-2452 вих -25, звернулася до відповідача з проханням надати документи щодо володіння Нерухомим майном, що було виконано відповідачем (Лист від 08.05.2025 за вих. №01-20/182).

2.9. Після дослідження наданих документів, позивач звернувся до відповідача за Листом від 09.05.2025 за вих. №51/2-4610-25, в якому зазначив про необхідність здійснення державної реєстрації права власності на Нерухоме майно та встановив строк для повідомлення про вжиті заходи.

2.10. Невжиття відповідачем заходів з державної реєстрації права комунальної власності на приміщення Закладу дошкільної освіти «Ластівка» стало підставою для звернення Диканської окружної прокуратури Полтавської області до суду з позовом, який розглядається судом у даній справі.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить зобов`язати Великорублівську сільську раду вчинити дії щодо державної реєстрації права комунальної власності на приміщення Закладу дошкільної освіти «Ластівка» Великорублівської сільської ради, розташованого за адресою: вул. Поліщука, 5 с. Милорадове Полтавський район Полтавська область;

3.2. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач, як суб`єкт комунальної власності, упродовж більш ніж чотирьох років фактично володіє Нерухомим майном без державної реєстрації. Використання Нерухомого майна без реєстрації права власності є порушенням чинного законодавства, оскільки унеможливлює повноцінну реалізацію сільською радою функцій власника. Безпідставне зволікання з реєстрацією створює передумови для зловживань та ризики вибуття об`єкту з власності територіальної громади, що суперечить загальнодержавним інтересам у сфері освіти та контролю за комунальним майном.

3.3. Крім того, бездіяльність сільської ради порушує загальнодержавні інтереси, оскільки першочергова увага має приділятися найкращому забезпеченню інтересів дитини, що вимагає належного утримання об`єктів нерухомості, де здійснюються освітні функції, забезпечуючи реалізацію її прав на життя, освіту та розвиток. Виходячи з викладеного, невиконання обов`язку з державної реєстрації права комунальної власності унеможливлює повноцінну реалізацію сільською радою функцій власника, загрожуючи належній реалізації освітнього процесу та призводячи до неякісного забезпечення молоді освітніми послугами.

3.4. Юридичними підставами позову позивач зазначає ст. 327, ст. 334, ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

3.5. Фактичними підставами позову - невжиття відповідачем заходів з державної реєстрації права комунальної власності на Нерухоме майно.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі.

5. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ, ЩО НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ НА ПРЕДМЕТ СПОРУ.

5.1. Відділ освіти, молоді і спорту Великорублівської сільської ради повідомив суду про те, що станом на 18.11.2025 державна реєстрації права комунальної власності на Нерухоме майно не проведена. Проти задоволення позову заперечень немає.

5.2. Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Ластівка», також повідомив суду, що

державна реєстрації права комунальної власності на Нерухоме майно не проведена, проти задоволення позову заперечень не має.

6. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

6.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.06.2025 прийнято до розгляду позовну заяву Диканської окружної прокуратури Полтавської області. Відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 17.07.2025 о 10:30 год.

До участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Відділ освіти, молоді та спорту Великорублівської сільської ради та Заклад дошкільної освіти "Ластівка" Великорублівської сільської ради. Учасникам справи встановлено процесуальні строки на подання заяв по суті справи.

6.2. До суду, 30.06.2025, надійшли пояснення щодо позову від третьої особи-1 Відділу освіти, молоді та спорту Великорублівської сільської ради (вх. №8614).

6.3. Від відповідача, 01.07.2025, до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. №8698).

6.4. Від третьої особи-1, 04.07.2025, до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу (вх. №8816).

6.5. Таким же чином 09.07.2025 прокуратура направила до суду відповідь на відзив (вх. №9143 від 10.07.2025).

6.6. Від відповідача, 09.07.2025, через систему "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (вх. №9106).

6.7. В підготовче засідання 17.07.2025 представник відповідача та представники третіх осіб не з`явились. Всі учасники справи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення підготовчого засідання (а. с. 72-74, 92).

6.8. В подальшому, 17.07.2025, ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 04.09.2025 на 10-00 год. з викликом учасників справи та визнано явку представника відповідача обов"язковою.

6.9. Від третьої особи-2 Закладу дошкільної освіти "Ластівка" Великорублівської сільської ради, 17.07.2025 після судового засідання надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу (вх. №9503).

6.10. В підготовче засідання 04.09.2025 представник відповідача та представники третіх осіб не з`явились. Всі учасники справи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення підготовчого засідання (а. с. 110-113).

Інших заяв чи клопотань від сторін по справі не надходило.

6.11. Ухвалою від 04.09.2025, справу призначено до судового розгляду по суті на 30.09.2025 на 11:00 год.

6.12. В подальшому судовий розгляд справи відкладався, з причин участі судді у підготовці для підтримання кваліфікації.

6.13. Під час судового розгляду по суті, який розпочався 30.10.2025 судом оголошувалася перерва, з метою з`ясування обставин по справі.

6.14. Після дослідження матеріалів справи, 25.11.2025, заслухавши вимоги сторін у судових дебатах суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення якого відкладено до 05.12.2025 11:30 год.

6.15. В подальшому, 05.12.2025, судом оголошено рішення про таке.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням обставин справи та фактичних підстав позову, суд визначає, що питаннями, на які суд має знайти ствердну відповідь у цій справі, є:

- чи наявні у прокурора повноваження на здійснення представництва інтересів держави в суді? Якщо так, чи вбачається в бездіяльності відповідача порушення прав позивача?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дозволять суду знайти ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач - спростувати такі обставини.

6.3. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).

7. ВИСНОВКИ СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПВНОВАЖЕНЬ У ПРОКУРОРА ЗВЕРТАТИСЯ З ДАНИМ ПОЗОВОМ ДО СУДУ.

7.1. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

7.2. Представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

7.3. Водночас слід зазначити, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.

В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України).

7.4. Відтак «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

7.5. Так, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») .

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

7.6. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц наведено правовий висновок, зокрема, якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абз. 3 і 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

7.7. Так, підставою для представництва прокурором інтересів держави шляхом подання позову є невчинення дій Відповідачем щодо забезпечення реєстрації права комунальної власності на нерухоме майно територіальної громади, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

7.8. Невчинення дій відповідачем стосовно реєстрації права власності на вказане майно, на думку прокурора сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері освіти, економіки та культури, що у свою чергу є порушенням загальнодержавних інтересів та у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

7.9. На думку суду, таке обґрунтування є сумісним з розумінням «інтересів держави», у зв`язку з наступним.

7.10. Особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.

Таким чином, позови прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.

7.11. При цьому інтереси держави, у тому числі охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, зокрема, у таких сферах, як забезпечення обов`язкового рівня освіти в межах територіальних громад, оскільки, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави; кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості; кожен має право на освіту; повна загальна середня освіта є обов`язковою та забезпечується державою (ст. 3, ст. 23, ст. 53 Конституції України).

7.12. Крім того, суд виходить з того, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ; народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування; в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (ст. 5, ст. 7 Конституції України ).

7.13. За приписами статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

7.14. Відтак, обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування полягає у створенні, у межах визначених законом повноважень, умов для забезпечення громадянами отримання обов`язкової загальної освіти, вільного і всебічного розвитку тощо, зокрема, й шляхом належного утримання об`єктів благоустрою населених пунктів, до яких відноситься нерухоме майно комунальної власності.

Такий висновок відповідає правовій позиції, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 822/3692/17.

7.15. З наявного у матеріалах Статуту Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) «Ластівка» Великорублівської сільської ради вбачається, що цей заклад є комунальним навчальним закладом, створеним на спільній власності територіальних громад Великорублівської сільської ради (п 1.1. Статуту).

Головною метою закладу є забезпечення реалізації права громадян на здобуття дошкільної освіти, задоволення потреб громадян у нагляді, догляді та оздоровленні дітей, створення умов для їх фізичного, розумового і духовного розвитку (п. 1.9. Статуту).

Діяльність закладу направлена на реалізацію збереження та зміцнення фізичного і психічного здоров`я дітей, формування їх особистості, розвиток творчих здібностей та нахилів, забезпечення соціальної адаптації та готовності продовжувати освіту (п. 1.10. Статуту).

7.16. Сам Заклад дошкільної освіти «Ластівка» було передано відповідачу на правах комунальної власності територіальної громади (п. 2.3 цього Рішення суду).

Функціонування закладу, який фактично є власність територіальної громади спрямоване на реалізацію функцій держави, які полягають у забезпеченні права населення територіальної громади на освіту, вільний, всебічний розвиток, що охоплюється метою створення навчального закладу тощо.

7.17. З огляду на те, що прокурором в позовній заяві вказано, які саме інтереси держави порушено бездіяльністю органу місцевого самоврядування, та враховуючи, що відсутній орган, до компетенції якого належить здійснення нагляду за діяльністю органів місцевого самоврядування, суд вважає, що у цій справі у прокурора наявні повноваження для здійснення представництва інтересів держави в суді.

ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

8.1. Відповідно до Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, що є у власності територіальних громад (ч. 1 ст. 142).

8.2. Територіальні громади через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності (ст. 143 КУ).

8.3. Зміст права власності в свою чергу визначено статтею 317 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1).

8.4. У комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (ст. 324 ЦК України).

8.5. Водночас право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Ухилення від реєстрації, може бути оскаржено до суду (ст. 182 ЦК України).

8.5. З аналізу положень цивільного законодавства вбачається, що законодавець пов`язує момент виникнення всіх правомочностей права власності, з моменту його державної реєстрації, яка є обов`язковою, та без якої власник майна не може в повній мірі реалізувати належне йому право власності, оскільки до вчинення дій з державної реєстрації він обмежений у праві розпоряджатися майном у повній мірі.

8.6. За змістом статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження (ч.1).

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (ч. 2).

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5).

8.7. Таким чином, орган місцевого самоврядування, який діє від імені та в інтересах територіальної громади, з метою здійснення правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження об`єктом права комунальної власності на нерухоме майно, що було набуте, створене або передане територіальній громаді, має здійснити державну реєстрацію такого майна. Без виконання цього обов`язку, власник не може в повній мірі реалізувати належне йому право власності, а ухилення від реєстрації може бути оскаржено до суду.

8.8. Так, з обставин справи вбачається, що Нерухоме майно Закладу дошкільної освіти «Ластівка» перейшло у володіння відповідача, разом з правами засновника на заклад освіти (п. 2.3. Рішення).

8.9. Відповідач на реалізацію набуття права комунальної власності на Нерухоме майно прийняв Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Ластівка» разом з його основними фондами, до складу яких увійшло Нерухоме майно приміщення навчального закладу загальною площею 795,7 кв. м, з яких: 466,7 кв. м. житлова площа, 329,0 кв. м допоміжна; площа забудови 1005,5 кв. м.

Одночасно з Нерухомим майном відповідач прийняв земельну ділянку на якій розташоване Нерухоме майно, зареєструвавши право власності на неї.

Отже, дії відповідача були направлені на прийняття Нерухомого майна, як об`єкту комунальної власності.

8.10. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією із загальних засад державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 3).

Речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності (п. 1, ч.1 ст. 4).

У Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини (ч. 1 ст. 5).

8.11. Проте, обставини справи свідчать про те, що право власності на Нерухоме майно, станом на момент розгляду цієї справи судом залишається не зареєстрованим.

8.12. Тож, відповідаючи на питання, що постало перед судом, щодо порушення відповідачем прав позивача, суд виходить з наступного.

8.12. Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на захист своїх прав і свобод у судовому порядку.

8.13. Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

8.14. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

8.15. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

8.16. Таким чином, неможливість в повній мірі реалізувати право комунальної власності на Нерухоме майно, що полягає у реалізації його правомочностей з володіння, користування та розпорядження останнім, що пов`язано з фактом державної реєстрації цього Нерухомого майна, порушує право позивача, в особі держави. Оскільки відсутність зареєстрованого права власності не дозволяє реалізувати функцію держави, яка полягають у забезпеченні права населення територіальної громади на освіту, вільний, всебічний розвиток, що охоплюється метою створення навчального закладу тощо.

8.17. Більш того, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжений та є чинним дотепер.

Законом України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

8.18. Під час дії воєнного стану, ворог російська федерація, наносить удари по об`єктам, що знаходяться на території України, завдаючи майнову шкоду державі та суспільству. Дана обставина є загальновідомою.

8.19. В свою чергу, володіння Нерухомим майном без державної реєстрації, робить таке володіння не прозорим та неконтрольованим, що тягне негативні наслідки у випадках завдання майнової шкоди такому майну, в тому числі в результаті можливих дій агресора, в особі російської федерації. Унеможливлює вжиття заходів щодо отримання компенсації за пошкоджене майно.

8.20. Важливо також зазначити, що в Конституції України закріплено стратегічний курс держави на набуття повноправного членства в Європейському Союзі. Стратегічний курс був підтверджений наданням Україні статусу кандидата на вступ до ЄС Європейською радою 23 червня 2022 року.

Одним із ключових правових актів, на яких ґрунтується Європейський Союз, є Хартія основних прав Європейського Союзу, проголошена 7 грудня 2000 року.

Цей цивілізаційний вибір покладає на Україну, як на кандидата, надвідповідальність у частині забезпечення відповідності дій та реалізації гарантій згідно з правом Європейського Союзу. Зокрема, Стаття 14 Хартії гарантує право кожної людини на освіту, доступ до професійної підготовки та можливість безкоштовного отримання обов`язкової освіти. Отже, органи влади, включаючи органи місцевого самоврядування, вже зараз повинні орієнтуватися на нормативно-правове регулювання ЄС, суворо дотримуючись його стандартів при забезпеченні прав громадян.

8.21. Разом з тим, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

8.22. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

8.23. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

8.24. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19).

8.25. Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17).

8.26. З огляду на те, що дії з державної реєстрації права комунальної власності на Нерухоме майно прямо залежать від безпосередніх дії відповідача, що ним не заперечується, суд знаходить обраний позивачем спосіб захисту порушеного права ефективним, таким що зможе в повній мірі відновити порушене право відповідача.

Така позиція суду узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 924/438/22.

8.27. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ.

9.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України.

Так, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, сплата яких підтверджується Платіжною інструкцією від 09.06.2025 № 2181 покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Великорублівську сільську раду (; вул. Центральна, 36, с. Велика Рублівка, Полтавський район, Полтавська область,38623) вчинити дії щодо державної реєстрації права комунальної власності на приміщення Закладу дошкільної освіти «Ластівка» Великорублівської сільської ради (вул. Поліщука, 5, с. Милорадове, Полтавський район, Полтавська область, 38630, ), розташованого за адресою: вул. Поліщука, 5 с. Милорадове Полтавський район Полтавська область.

3. Стягнути з Великорублівської сільської ради (; вул. Центральна, 36, с. Велика Рублівка, Полтавський район, Полтавська область,38623) на користь Офісу Генерального прокурора (код отримувача: 0034051; р/р UA 0016719; код класифікації доходів бюджету: 24060300) 2 422,40 грн витрат понесені на оплату судового збору.

4. Видати судовий наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.12.2025

Суддя Юлія БАЙДУЖ