ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"11" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5315/24(916/4212/25)

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., за участю секретаря судового засідання Прахт Є. І., розглянувши матеріали справи №916/5315/24(916/4212/25):

заявник (позивач): ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540) арбітражний керуючий Коваленко Ірина Анатоліївна (свідоцтво № 521 від 21.03.2013)

відповідач 1: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач 2: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код 44069166)

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство Комерційний банк Приват Банк (; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д).

про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника

яка розглядається в межах справі № 916/5315/24

за заявою кредитора: Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код 44069166)

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540)

про банкрутство

За участю представників сторін:

від третьої особи 1: Уманець В.В.

Інші учасники в судове засідання не з`явились

В С Т А Н О В И В:

Розгляд Господарським судом Одеської області справи № 916/5315/24.

05.12.2024 року ГУ ДПС в Одеській області звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Укрнафтагруп» у зв`язку із наявністю заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 відкрито провадження у справі № 916/5315/24 про банкрутство ТОВ Укрнафтагруп, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Коваленко І. А.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство опубліковано 20.12.2024 за № 74917.

В Ухвалі попереднього засідання від 25.03.2025 року по справі № 916/5315/24, господарським судом зазначено, що визнаними вимогами кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540) є:

- Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код 44069166) в сумі 651 321 359, 02 грн. та 24 224 грн. судового збору;

- Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код 14360570) в сумі 2 261 727,28 грн. та 4 844,80 грн. судового збору.

29.04.2025 року Постановою Господарського суду Одеської області по справі № 916/5315/24, крім іншого:

- припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540) та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Коваленко І. А.;

- визнано банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540);

- відкрито строком на дванадцять місяців ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540), передбачену Розділом IV Кодексу України з процедур банкрутства;

- призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540) арбітражного керуючого Коваленко Ірину Анатоліївну (свідоцтво № 521 від 21.03.2013);

- скасовано арешт ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, код 34972540) арбітражного керуючого Коваленко Ірину Анатоліївну (свідоцтво № 521 від 21.03.2013);

- припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Відповідне повідомлення опубліковано 29.04.2025 року № 75928.

Станом на теперішній час, справа № 916/5315/24 призначена до розгляду "29" січня 2026 р. о 12:00.

Розгляд Господарським судом Одеської області позовної заяви ліквідатора ТОВ Укрнафтагруп.

16.10.2025 року через систему «Електронний суд» суд отримав заяву (вх. № 4331/25 від 16.10.2025 року) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп арбітражної керуючої Коваленко Ірини Анатоліївни про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2025 року прийнято заяву (вх. № 4331/25 від 16.10.2025 року) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп арбітражної керуючої Коваленко Ірини Анатоліївни про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника до розгляду в межах справи №916/5315/24 до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд ухвалив присвоїти справі № 916/5315/24(916/4212/25), справу №916/5315/24(916/4212/25) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, залучив до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління ДПС в Одеській області, залучив до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство Комерційний банк Приват Банк, встановив відповідачам строк на подання відзивів на позов із врахуванням вимог ст.165 ГПК України та ч.1 ст.251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та встановив залученим третім особам строк для надання до суду пояснення щодо позову, в порядку ст. 168 ГПК України до 12.11.2025 року.

Як вбачається, учасники справи вчасно повідомлялись про розгляд справи господарським судом через систему «Електронний суд», натомість копії Ухвал по справі, що направлялись Відповідачам за адресами реєстрації, згідно витягів суду з ЄДД реєстру, повертались до суду неврученими з відміткою поштового відділення: „адресат відсутній за вказаною адресою. Тому, за приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України Відповідачі вважається повідомленим належним чином про розгляд справи Господарським судом Одеської області.

06.11.2025 року представник Відповідача 1 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку із ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Правова позиція заявника (позивача).

Арбітражний керуючий Коваленко Ірина Анатоліївна, яка є ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Укрнафтагруп просить суд:

- покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафтагруп» (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, ) на: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафтагруп» 653 612 155 (шістсот п`ятдесят три мільйони шістсот дванадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 62 коп.

В якості обґрунтування своїх вимог арбітражний керуючий посилається на те, що нею виявлені факти, в тому числі неподання фінансової звітності до контролюючих органів, що унеможливлює прозору оцінку фінансового стану товариства, наявність суттєвих податкових порушень, підтверджених результатами документальних позапланових перевірок, які свідчать про заниження податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість на сотні мільйонів гривень, зменшення власного капіталу до від`ємного значення, що свідчить про хронічні збитки, здійснення діяльності, що містить ознаки кримінальних правопорушень та нездатність підприємства забезпечити свою платоспроможність, наявність судових рішень про стягнення значних сум заборгованості, що підтверджує безспірність вимог кредиторів, відсутність на балансі будь-яких необоротних активів, відсутність відомостей щодо реалізації чи місцезнаходження оборотних активів свідчить про виведення або відсутність реальних активів для ведення господарської діяльності, невиконання посадовими особами обов`язку з надання повного пакета документів під час проведення перевірок, що перешкоджало контролюючим органам встановити всі обставини діяльності підприємства, переоформлення підприємства боржника на номінальну особу з повним припиненням господарської діяльності тощо, є не лише ознакою недбалого управління підприємством, але й вказує на цілеспрямовані дії службових осіб, спрямовані на створення умов для банкрутства, за умов існування у товариства-боржника кредиторської заборгованості на загальну суму 653 612 155,62 грн, яка включена до реєстру вимог кредиторів Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрнафтагруп» (вул. Краснова, 11-А, м. Одеса, 65059, ) як грошові вимоги кредиторів, на підставі Ухвали господарського суду Одеської області у справі № 916/5315/24.

Висновки суду.

Правове регулювання спірних відносин.

Згідно частин 1 - 3 ст. 4 КУзПБ засновники (учасники, акціонери) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, центральні органи виконавчої влади, органи Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов`язані своєчасно вживати заходів для запобігання банкрутству боржника.

У разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства.

У разі виникнення ознак неплатоспроможності чи її загрози, а також у разі отримання боржником повідомлення від осіб, зазначених у частині другій цієї статті, керівник боржника зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня отримання відповідної інформації надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника, а також іншим органам управління, до компетенції яких належить вирішення цих питань, відомості щодо наявності ознак неплатоспроможності чи її загрози.

За приписами ч. 6 ст. 34 КУзПБ боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.

Практика Верховного Суду щодо предмета спору по цій справі.

За приписами абзацу першого частини шостої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з абзацом другим частини шостої цієї статті Кодексу України з процедур банкрутства, якщо керівник допустив порушення цих вимог, то він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання щодо порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи (зазначених осіб).

Отже, солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника боржника (органів управління боржника), який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника.

Тобто, солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так й після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника.

Така позиція відображена у постановах Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №910/3191/20, від 15.06.2021 у справі №910/2971/20. від 14.09.2021 у справі №902/1023/19, від 30.03.2023 у справі №910/13909/20, від 20.07.2023 у справі №924/408/21.

Тлумачення норм статей 13, 92 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 КУзПБ свідчить, що керівник боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.

Невиконання керівником вимог абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.

Така поведінка керівника боржника має наслідком нерозумне та недобросовісне прийняття неплатоспроможним боржником додаткових боргових зобов`язань за умов, коли не можуть бути виконані існуючі, свідому неможливість задоволення боржником вимог нових кредиторів від яких були приховані дійсні факти, і як наслідок виникнення збитків в цих кредиторів введених в оману щодо стану платоспроможності боржника.

Така позиція відображена у постанові КГС у складі ВС від 09.06.2022 у справі N 904/76/21.

У справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки, як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника.

Солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас у випадку, якщо звернення або незвернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство жодним чином не впливає і не змінює стану та порядку розрахунків з кредиторами, не призводить до порушення їхніх прав на задоволення вимог до боржника (інших негативних наслідків для кредиторів: простій, збитки, штрафні санкції внаслідок невиконання боржником зобов`язання перед кредиторами); внаслідок неподання боржником відповідної заяви не змінились / не погіршились його розрахункові можливості (можливості відповідати за зобов`язаннями, зокрема і належними йому активами: майном, коштами, правом вимоги до третіх осіб тощо), суд зазначає про очевидну відсутність загрози неплатоспроможності боржника.

Крім того, у положеннях КУзПБ конкретно не визначено форми звернення кредиторами своїх вимог до керівника боржника, тому таке звернення може відбуватися у формі заяви, клопотання тощо. Однак розгляд цих вимог, як і вимог про покладення солідарної відповідальності, здійснюється за правилами ГПК України в порядку, визначеному статтею 7 КУзПБ, у межах справи про банкрутство, в тому числі із урахуванням можливості застосування процесуального інституту об`єднання позовів (стаття 173 ГПК України).

При цьому доцільність розгляду господарським судом заяв про покладення солідарної відповідальності у відокремленому провадженні в межах справи про банкрутство відповідає принципу процесуальної економії, оскільки дає змогу розглянути таку вимогу в розумні строки, запобігає зловживанню сторонами своїми процесуальними правами, гарантує бережне ставлення до ресурсів усіх учасників справи та відповідає основній меті конкурсного процесу і процедури банкрутства задоволення вимог кредиторів.

За змістом статті ч.6 ст.34 КУзПБ передумовою для звернення кредиторів своїх вимог щодо зобов`язань боржника до суб`єкта солідарної відповідальності (керівника/ члена органу управління боржника) - є розглянуте та вирішене судом питання про порушення керівником / органами управління боржника вимог щодо звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі перебування боржника у стані загрози неплатоспроможності із встановленням судом такого порушення та зазначення про це у відповідній ухвалі.

Такий порядок означає, що і встановлення відповідного порушення, і вирішення спору про покладення солідарної відповідальності на відповідного суб`єкта солідарної відповідальності (керівника / члена органу управління боржника) зі стягненням з нього суми цієї відповідальності здійснюються судом в одному судовому провадженні за відповідним зверненням кредитора / кредиторів.

Тобто законодавець не розділяє ні в часі, ні в кількості звернень і судових проваджень вирішення питання про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство, встановлюючи лише процедуру розгляду та вирішення такого спору:

1) встановлення порушення;

2) подальше покладення за таке порушення солідарної відповідальності та стягнення із суб`єкта відповідної суми.

Такий підхід у вирішенні спору про покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство узгоджується із закріпленим статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом на ефективний засіб правового захисту.

Тож належним способом захисту в разі звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності є пред`явлення вимог щодо встановлення порушення із покладенням за нього солідарної відповідальності та одночасним стягненням із суб`єкта відповідної суми.

Така позиція відображена у постановах ВС від 19.11.2024 у справі № 924/784/23, від 05.12.2024 у справі № 924/408/21, від 12.12.2024 у справі № 910/5450/21, від 12.12.2024 у справі № 904/5693/20.

При цьому, в контексті цієї позиції Верховного Суду, слід зазначити, що загальною юридичною термінологією, делікт - це протиправна винна дія (або бездіяльність), яка заподіює шкоду іншій особі, внаслідок чого виникає позадоговірне зобов`язання з відшкодування такої шкоди, що узгоджується із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, якою визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, з огляду на наведені положення КУзПБ та сталу практику Верховного суду, суд звертає увагу, що за прямими нормами КУзПБ, правом звернення із заявою про покладання солідарної відповідальності на керівників боржника наділені виключно кредитори, а не ліквідатор.

При цьому, суд звертає увагу, що визнанні судом кредитори по справі № 916/5315/24 про банкрутство ТОВ Укрнафтагруп, були залучені судом до участі у цій справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, натомість, навіть не скористались своїм правом надати суду письмові пояснення щодо суті спору.

Крім того, як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «УКРНАФТАГРУП» як юридична особа було зареєстровано 02.04.2007 року за № 0004766, в подальшому:

- 03.03.2017 року відбулась державна реєстрація змін до установчих документів

юридичної особи, 03.03.2017 11:46:45, 9014690, зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи (вихід зі складу засновників ОСОБА_1 на одноособового засновника ОСОБА_2 );

- 24.07.2018 року відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 24.07.2018 11:29:26, 0014690, Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи (з директора та засновника ОСОБА_2 на ОСОБА_3 );

- 25.07.2018 року відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 25.07.2018 11:04:25, 1014690, Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна місцезнаходження юридичної особи. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. (з м. Київ на м. Одесу).

Отже, хронологія зміни засновників (директорів) наступна:

- до 03.03.2017 року засновником був ОСОБА_1 ;

- з 03.03.2017 року по 24.07.2018 року ОСОБА_2 ;

- з 24.07.2018 року ОСОБА_3 .

Як було зазначено, вимоги ліквідатора спрямовані на покладання солідарної відповідальності на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тобто на осіб які були керівниками (засновниками) до 24.07.2018 року.

При цьому, такі вимоги, крім іншого, базуються на тому, що ОСОБА_3 на запит ліквідатора від 30.04.2025 року не передав бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута, а ОСОБА_2 на запит від 11.07.2025 року не надав ліквідатору копії документів, що підтверджують факт відчуження (продажу) корпоративних прав, документи, що підтверджують факт передачі ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей, документи, що підтверджують факт передачі ОСОБА_3 фінансово-господарську документацію товариства та не повідомив чи залишалися у володінні або під контролем ОСОБА_2 після державної реєстрації змін щодо засновника та керівника товариства будь-які активи, документи або інші матеріальні чи нематеріальні цінності, які належали ТОВ «Укрнафтагруп».

По-перше, суд ставить під сумнів таку підставу для задоволення позову, як відсутність відповіді попереднього директора ОСОБА_2 на запит ліквідатора надати певну інформацію, тобто особи, яка була директором ТОВ «Укрнафтагруп» за 7 (сім)! років до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Укрнафтагруп».

Так, вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи визначені ст. 44 Податкового Кодексу України, а саме:

44.1. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених у підпункті 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу.

44.3. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:

44.3.1. 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 392, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу;

44.3.2. 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;

44.3.3. 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;

44.3.4. 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.

Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1825 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю, відповідно до статей 39 і 392, пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, у встановленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

При цьому, наведені норми стосуються юридичних осіб, а такі вимоги щодо зберігання «копій документів, що підтверджують факт відчуження (продажу) корпоративних прав, документи, що підтверджують факт передачі ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей, документи, що підтверджують факт передачі ОСОБА_3 фінансово-господарську документацію товариства тощо» - чинним законодавством України взагалі не передбачені.

По-друге, враховуючи, що вимоги ліквідатора спрямовані на покладання солідарної відповідальності на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тобто на осіб які були керівниками (засновниками) до 24.07.2018 року, суд оцінює наявні матеріали справи на предмет наявності ознак неплатоспроможності в період до 24.07.2018 року.

Так, як вбачається, станом на 01.07.2018 року, на балансі обліковувалися оборотні активи на суму 91 533,40 тис. грн., розмір запасів складав 49 923,90 тис. грн., дебіторська заборгованість за аналізований період знизилась і станом на 01.07.2018 року складала 40 157,2 тис. грн., а власний капітал знизився до 2013,1 тис. грн. При цьому, поточні зобов`язання з 01.01.2017р. по 01.07.2018р. знизились з 93 629,0 тис. грн до 89 520,30 грн.

Наведене свідчить, що в період, коли власниками та директорами були відповідачі по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ТОВ «Укрнафтагруп» вело активну підприємницьку діяльність розмір оборотних активів та запасів перевищував розмір поточних зобов`язань, а самі поточні зобов`язання ТОВ «Укрнафтагруп» мали тенденцію до зниження.

Тобто, судом не вбачаються ознаки доведення ТОВ «Укрнафтагруп» до банкрутства в період до 24.07.2018 року, а саме в період коли директорами та власниками були відповідачі по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що має суттєвий характер для вирішення цього спору.

По-третє, посилання ліквідатора на можливе погіршення фінансового стану ТОВ «Укрнафтагруп» в період після 24.07.2018 року судом до уваги не приймаються, оскільки, як було зазначено, після 24.07.2018 року засновником та директором був ОСОБА_3 , який не є стороною справи.

По-четверте, суд ставить під сумнів доцільність оцінки фінансового стану підприємства за 7 (сім!) років до відкриття провадження у справі про банкрутство, з огляду на встановлення КУзПБ терміну у 3 (три!) роки для подання декларацій, спростування майнових дій боржника тощо.

При цьому, за приписами ст. 1 КУзПБ заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство…

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що саме дії (бездіяльність) посадових осіб товариства, які здійснювали керівництво ТОВ «Укрнафтагруп» та були одночасно його засновниками у період до 24.07.2018 року призвели до банкрутства підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, тягар доказування законодавець покладає на сторону, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, в задоволенні позову слід відмовити, з покладенням судових витрат на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.12.2025р.

Суддя О.А. Демешин

12 грудня 2025 р.