ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 грудня 2025 року Справа № 903/972/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Бідюк С.В., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Арескон ЛТД, м. Дніпро

до відповідача: Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка, с. Губин Перший, Горохівський р-н., Волинська обл.

про стягнення 12 210,64 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

08.10.2025 через Електронний суд надійшла позовна заява (сформована 07.10.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю Арескон ЛТД до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про стягнення 184 690,64 грн, з яких: 172 480,00 грн основного боргу, 1 077,41 грн 3% річних, 11 133,23 грн неустойки.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем умов Договору будівельного підряду № 02072025 від 02 липня 2025 року в частині проведення своєчасних розрахунків за виконані підрядником роботи.

Ухвалою суду від 13.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено: відповідачу - строк не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, який відповідатиме приписам статті 165 ГПК України. Одночасно копію відзиву з долученими до нього документами надіслати позивачу, докази відправки надати суду; строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив подати суду заперечення на відповідь на відзив з доказами надіслання позивачу; позивачу - строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив з доказами надіслання відповідачу. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Арескон ЛТД надати суду належним чином засвідчену копію договору будівельного підряду №02072025 від 02 липня 2025 року.

Відповідач ухвалу суду отримав 14.10.2025. Строк для подання відзиву по 29.10.2025.

14.10.2025 надійшла заява позивача про долучення належним чином засвідченої копії договору підряду.

Позивач у заяві від 17.10.2025 просить зменшити розмір позовних вимог у зв`язку з оплатою відповідачем основної суми боргу та сягнути з відповідача 1 077,41 грн 3% річних, 11133,23 грн неустойки.

Відповідно до положень статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов`язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Оплата боргу в сумі 172 480 грн відповідачем підтверджується платіжною інструкцією від 15.10.2025.

Враховуючи вищевикладене, часткову оплату боргу відповідачем, зменшення лише кількісних показників вимоги позовної заяви, заява позивача про зменшення розміру позовних вимог підлягає задоволенню, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову 12 210,64 грн.

У клопотанні від 22.10.2025 позивач просить стягнути з відповідача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач у відзиві від 23.10.2025 повідомляє суду про те, що ПОСП ім. І. Франка визнає наведені у позовній заяві обставини, а саме: щодо укладення договору будівельного підряду №02072025 від 02 липня 2025 року на тих умовах, та і з тими штрафними санкціями, які вказані в договорі, копію якого надано позивачем; щодо факту підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 246 400 грн із ПДВ без зауважень зі сторони відповідача; щодо факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе вказаним вище договором зобов`язань по оплаті виконаних робіт в сумі 172 480,00 грн (з ПДВ). Разом із тим, відповідач ПОСП ім. І. Франка не погоджується із розміром судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, заявленого до стягнення Позивачем. Відтак, просить зменшити заявлений позивачем розмір правової допомоги до 5 000 грн. Зазначає, що позивачем не було подано жодного доказу на підтвердження фактичних витрат на оплату правової допомоги в розмірі 30000 грн. Позивач надав підтвердження витрат лише на суму 15 000 грн. У зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження понесених фактичних витрат на правову допомогу на решту суму, вважаємо клопотання про стягнення судових витрат від 22.10.2025 в розмірі 30000 грн таким, що не підлягає до задоволення, у зв`язку із недоведеністю. Розмір витрат на правову допомогу є явно неспівмірними із складністю даної справи, а частина витрат заявника не підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому, розмір витрат вдвічі перевищує заявлений до відшкодування розмір судових витрат, вказаний в позовній заяві. Крім того просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку із фактичним визнанням позовних вимог в частині боргу за договором будівельного підряду №02072025 від 02 липня 2025 р.

Позивач у відповіді на відзив від 28.10.2025 зазначає, що погашення основної заборгованості відбулося вже після відкриття провадження в суді, що не звільняє Відповідача від сплати 3% річних (1 077,41 грн), неустойки (11 133,23 грн) та судових витрат, оскільки ці вимоги нараховані за період прострочення та є наслідком недобросовісної поведінки Відповідача. Позивач підтвердив отримання коштів заявою про зменшення позовних вимог від 17.10.2025 року, але це не впливає на обґрунтованість решти вимог. Заявлені в розмірі 30 000 грн витрати на професійну правничу допомогу підтримує. Вважає, пропозицію відповідача про зменшення витрат до 5000,00 грн необґрунтованою та спрямованою на недооцінку роботи адвоката, що є несправедливим.

Відповідач відповідь на відзив отримав 28.10.2025.

Строк для подання заперечень на відповідь на відзив по 03.11.2025.

Заперечення відповідача на адресу суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, в с т а н о в и в:

02.07.2025 між ТОВ «Арескон ЛТД» (підрядник) та ПОСП ім. Івана Франка (замовник) укладено договір будівельного підряду №02072025.

Згідно умов договору підрядник зобов`язався виконати роботи з улаштування протифільтраційного шару на об`єктах замовника (адреси визначені у додатку №1 до договору: с. Губин Перший, Горохівського району Волинської області), а замовник прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1). Договірна ціна визначається в процесі перемовин. Ціна по кожному з об`єктів встановлюється у відповідних додатках. Вартість робіт і їх обсяг визначаються згідно з додатком №1. Кінцева сума договору визначається виходячи з фактичної площі об`єкта (п.п. 2.1., 2.2.). Фінансування робіт та розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника та (або) на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт. Перерахування коштів за виконані роботи здійснюється протягом трьох банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт (п. 2.5). Передавання виконаних об`ємів робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом приймання виконаних підрядних робіт, підписаним уповноваженими представниками сторін. Розрахунок за виконані роботи проводиться відповідно графіку, що міститься у додатку №1 та довідці про вартість виконаних підрядних робіт (аналог форми № КБ-3) в порядку, встановленому п. 2.5. даного договору. Акт приймання виконаних підрядних робіт та довідку про вартість виконаних підрядних робіт (аналог форми № КБ-3) готує підрядник і передає замовнику через кожний тиждень виконання робіт відповідно графіку, що міститься у додатку №1, а замовник протягом 2 робочих днів з дня одержання акта приймання виконання підрядних робіт перевіряє достовірність акта в частині фактично виконаних робіт, їх відповідності показникам якості, і, при відсутності явних чи прихованих недоліків, підписує його в рамках цього ж строку або направляє обґрунтовані заперечення проти його підписання. Якщо підрядник не отримав мотивованих заперечень або перевіреного та підписаного акта від замовника на протязі 2 діб після спливу строку на перевірку та підписання акта Замовником, а також направлення ним обґрунтованого заперечення на акт роботи вважаються прийнятими і підлягають оплаті (п. 5.1). У разі прострочення оплати замовник зобов`язаний сплатити підряднику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення (п. 12.3). Сторона, яка порушила майнові права або законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення їй претензії чи звернення до суду (п.13.). Претензія розглядається в десятиденний строк, якщо інший строк не встановлено законодавством. Обґрунтовані вимоги заявника порушник зобов`язаний задовольнити, а у разі коли сторона, що порушила майнові права або законні інтереси іншої сто протягом десяти днів не дасть відповіді на претензію або відмовиться повністю або частково задовольнити, сторона, права або законні інтереси якої порушено, має право звернутися з відповідним позовом до суду (п.п. 13.4-13.5). Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 15.1).

Специфікацією №1 від 02.07.2025, яка є додатком 1 до договору, сторони визначили кошторис робіт 246 400 грн. Розрахунки проводяться: авансування 30% вартості виконання робіт, 73 920 грн; залишок вартості, 70 % виконання робіт 172 480 грн у продовж 3 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов договору позивач виконав, а замовник прийняв роботи загальною вартістю 246 400 грн, що підтверджується актами надання послуг №16 від 18.07.2025, приймання передачі виконаних робіт №1 від 18.07.2025.

Вказані акти підписані та скріплені відтиском печатки відповідача.

Відповідачем здійснено авансовий платіж в сумі 73 920 грн 07.07.2025, залишок вартості в сумі 172480,00 грн сплачено 15.10.2025, що підтверджується платіжними інструкціями №123, №513.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 077,41 грн 3% річних, 11 133,23 грн неустойки.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 12.3 договору підряду у разі прострочення оплати замовник зобов`язаний сплатити підряднику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Суд, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що нараховані згідно долученого до позовної заяви розрахунку позивача 1 077,41 грн 3% річних, 11 133,23 грн неустойки за період з 24.07.2025 по 07.10.2025 підставні та підлягають до стягнення з відповідача у відповідності до ст.ст. 549, 625 ЦК України, п. 12.3 договору.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 077,41 грн 3% річних, 11133,23 грн неустойки підлягають задоволенню.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У гл. 8 роз. I ГПК України закріплений інститут судових витрат.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).

Порядок розподілу судових витрат визначений у ст. ст. 129 - 130 ГПК України. Так, за ч. 4 ст. 129 ГПК України розподіл інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та встановлює, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

За приписами ст. 1 цього Закону:

- договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону);

- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону);

- інші види правничої допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Види адвокатської діяльності визначає ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої ними, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Частинами 1 - 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати (див. п. 4.20 постанови Верховного Суду від 15.04.2025 у справі № 910/6138/24).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві ТОВ «Арескон ЛТД» зазначено, що попередній розрахунок витрат товариства на професійну правничу допомогу становить 15 000 грн, що складається з підготовки документів та подачі позовної заяви до суду.

У клопотанні від 22.10.2025 про стягнення судових витрат просить стягнути з відповідача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

30.09.2025 між ТОВ «Арескон ЛТД» та адвокатом Алєксєєвим-Каперсаком С.С. укладено договір про надання правничої допомоги №б/н, згідно умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (п. 1.1). Ціна послуг становить 30 000 грн. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у розмірі 15 000 грн, решта 15 000 грн сплачується замовником протягом 30 календарних днів з дати ухвалення судом рішення у справі, у якій виконавець надавав послуги, на підставі виставленого виконавцем рахунку і підписаного сторонами акту (п. 4.1). Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2025 (п. 5.1).

Сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 07.10.2025, згідно якого адвокатом надано, а клієнтом прийнято правничі послуги за договором, зокрема підготовка документів та подача позовної заяви до Господарського суду 15 000 грн.

Оплата винагороди в сумі 15 000 грн підтверджується рухом коштів по рахунку від 07.10.2025.

Дослідивши зміст вищенаведених документів, судом встановлено, що жоден з них не свідчить про те, що правнича допомога надавалась ТОВ «Арескон ЛТД» адвокатом Алєксєєвим-Каперсаком С.С. саме у зв`язку з розглядом Господарським судом Волинської області справи №903/972/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Арескон ЛТД до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про стягнення 12 210,64 грн, а лише підтверджують, що між ТОВ «Арескон ЛТД» та адвокатом Алєксєєвим-Каперсаком С.С. існують договірні відносини щодо надання юридичних послуг.

Умовами договору про надання правової допомоги від 30.09.2025 сторонами встановлений фіксований розмір винагороди адвоката 30 000 грн, який підлягає сплаті за правову допомогу на підставі виставленого рахунку та підписаного сторонами акту (п.4.1). Пунктом 2.1 договору вказано, що адвокат бере на себе виконання таких дій з надання правової допомоги: здійснення заходів щодо оскарження рішення та/або рішень про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку прийнятих щодо клієнта; представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, поліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань незалежно від форми власності, керівних органах об`єднань громадян; здійснювати реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про фізичну особу- підприємця в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, подавати інші заяви та документи до суб`єктів, які мають право вчиняти реєстраційні дії; збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення; використання засобів захисту, передбачених КПК України, ЦГІК України, ГПК України, КАС України та іншими законами України; виконання інших дій, передбачених законодавством.

У зазначених документах (договір, акт приймання-передачі наданих послуг) відсутні положення, які б підтверджували надання правової допомоги у зв`язку з правовідносинами, які були спірними та оцінювались судом при розгляді даної справи по суті, натомість викладені у них формулювання є такими, що можуть тлумачитися обширно, між тим ризики з неясністю положень документів повинна нести саме та особа, яка включила/зазначила це положення, що узгоджується з принципом contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав), що має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище.

Відсутність у чинному законодавстві обов`язку адвоката зазначати єдиний унікальний номер справи у документах, що підтверджують факт надання правової допомоги, жодним чином не спростовує необхідності викладення вказаних документів таким чином, щоб їх зміст дозволяв однозначно ідентифікувати факт надання професійної правничої допомоги саме у зв`язку з судовим розглядом тієї справи, в якій відповідні судові витрати заявлені до відшкодування за рахунок іншої сторони.

Згідно руху коштів від 07.10.2025 сплата товариством 15000 грн відбулась із призначенням платежу «сплата за складання позовної заяви до Господарського суду згідно рахунку №1/25 від 30.09.2025».

Рахунок №1/25 від 30.09.2025 в матеріалах справи відсутній.

Враховуючи вищевикладене, у тексті договору, акті приймання-передачі виконаних робіт, платіжних документах відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатом саме в межах даної справи. Інших доказів, які б свідчили про пов`язаність договору, а відповідно й сплаченого позивачем гонорару із цією справою, суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на правничу допомогу в межах даної справи, у зв`язку з чим його вимога про стягнення з відповідача 30000 грн витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

При цьому слід наголосити, що не можуть бути покладені на відповідача витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи № 903/972/25.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду №227/2301/21 від 22.05.2024.

За змістом ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як визначено статтею 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028 грн.

Водночас, згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовна заява подана позивачем через електронний суд, при обрахунку судового збору слід застосовувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а тому судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви становить 2 422,40 грн.

У той же час позивачем сплачений судовий збір в сумі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.10.2025 №123. Позивач має право звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн з бюджету України.

Згідно із ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У відзиві від 23.10.2025 відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 172 480 грн, про що також свідчить здійснена ним оплата боргу у вказаній сумі.

Таким чином 50% ставки судового збору, сплаченого позивачем за розгляд позовної заяви в частині стягнення 172480,00 грн становить 1131,12 грн (172480 х 2422,40/184690,64=2262,24/2), який підлягає поверненню позивачу на підставі ст. 130 ГПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1 291,28 грн слід покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 130, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка (с. Губин Перший, Горохівський р-н., Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Арескон ЛТД (вул. Генерала Пушкіна, буд. 1, оф. 1, м. Дніпро, Шевченківський р-н., Дніпропетровська обл., ) 1 077,41 грн 3% річних, 11 133,23 грн неустойки та 1 291,28 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 13 501,92 грн (тринадцять тисяч п`ятсот одна грн 92 коп).

3. У стягненні 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Арескон ЛТД (вул. Генерала Пушкіна, буд. 1, оф. 1, м. Дніпро, Шевченківський р-н., Дніпропетровська обл., ) судовий збір у сумі 1 131,12 грн, сплачений згідно платіжної інструкції від 03.10.2025 №123 в сумі 3 028 грн.

5. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та засвідчене гербовою печаткою Господарського суду Волинської області.

6. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.12.2025.

Суддя С. В. Бідюк