ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"08" грудня 2025 р. Справа №914/385/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.,
суддів Галушко Н.А.,
Желіка М.Б.,
розглянув без виклику представників сторін заяву Фізичної особи-підприємця Ткачука Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛС ФУД ЕКСПЕРТ
на рішення Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 (повне рішення складено 19.05.2025, суддя Козак І.Б.)
у справі №914/385/25
за позовом Фізичної особи-підприємця Ткачука Михайла Володимировича, с. Піски, Луцького р-ну, Волинської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛС ФУД ЕКСПЕРТ, с. Павлів, Червоноградського р-ну, Львівської області
про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 138093,6 грн
Фізична особа-підприємець Ткачук Михайло Володимирович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛС ФУД ЕКСПЕРТ заборгованості за договором поставки у сумі 138 093,6 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/385/25 позовні вимоги фізичної особи- підприємця Ткачука М.В. задоволено частково та вирішено стягнути з ТзОВ ОЛС ФУД ЕКСПЕРТ на користь Фізичної особи-підприємця Ткачука М.В. 126 220,00 грн основного боргу, 8 537,87 грн інфляційних втрат, 1 266,00 грн 3 % річних, 2 982,61 грн судового збору.

Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку.

Західний апеляційний господарський суд в постанові від 21.11.2025 ухвалив: - відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛС ФУД ЕКСПЕРТ; - рішення Господарського суду Львівської області від 14.05.2025 у справі № 914/385/25 залишити без змін; - судові витрати покласти на скаржника.

У відзиві на апеляційну скаргу Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Михайлом Володимировичем заявлено клопотання про здійснення розподілу судових витрат з врахуванням витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді апеляційної інстанції; зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених витрат будуть надані разом із заявою про ухвалення додаткового рішення (у порядку ст. 244 ГПК України) після ухвалення рішення по суті за результатами розгляду апеляційної скарги.

26.11.2025 через систему «Електронний суд» до Західного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/385/25 до якої долучено докази на підтвердження розміру понесених витрат на суму 15 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 221 ГПК України суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 01.12.2025 постановив здійснити розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Ткачука М.В. про ухвалення додаткового рішення у цій справі без виклику представників сторін; відповідачу запропоновано подати суду пояснення (заперечення) на заяву позивача.

Відповідач правом на подання пояснень (заперечень) на заяву позивача не скористався.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як було зазначено вище, Фізична особа-підприємець Ткачук Михайло Володимирович в тексті відзиву на апеляційну скаргу зазначив, що докази на підтвердження розміру понесених витрат будуть подані після ухвалення рішення суду.

Верховний Суду у постанові від 20.01.2025 у справі № 907/16/23, виснував, що оскільки Господарський процесуальний кодекс України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат, то зазначення позивачем у відзиві на апеляційну скаргу про те, що докази понесення судових витрат будуть надані додатково, і є заявою останнього, мова про яку йде у частині восьмій статті 129 ГПК України.

Отож, з врахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду, судова колегія вважає, що зазначення Фізичною особою-підприємцем Ткачуком Михайлом Володимировичем у відзиві на апеляційну скаргу про те, що докази понесення судових витрат будуть надані після ухвалення рішення у цій справі, є заявою сторони в розумінні ч. 8 ст. 129 ГПК України.

26.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про прийняття додаткового рішення у справі № 914/385/25, до якої останній долучив такі докази на підтвердження розміру понесених витрат: договір про надання правової допомоги від 28.10.2024; додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 28.10.2024 та звіт про надану правову допомогу (послуги) від 18.07.2025.

28.10.2024 між Ткачуком Михайлом Володимировичем та Адвокатським об`єднанням «Правовий центр ХХІ СТ.» укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання позивачу правової допомоги з усіх питань, що стосуються представництва його інтересів, зокрема, у місцевих судах.

14.07.2025 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням Правовий центр ХХІ СТ. укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 28.10.2024, за змістом якої, у відповідності до п. 3.1. та п. 3.2. договору про надання правової допомоги від 28.10.2024 сторони домовились, що винагорода (гонорар) Адвокатського

об`єднання за надання правової допомоги у Західному апеляційному

господарському суді за розглядом апеляційної скарги ТОВ ОЛС ФУД

ЕКСПЕРТ на рішення Господарського суду Львівської області від 10.06.2025 у справі № 914/385/25 складає 15 000,00 грн.

Позивачем також долучено звіт про надану правову допомогу (послуги) у справі № 914/385/25, з якого вбачається, що адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги від 28.10.2024 надано послуги на суму 15 000,00 грн.

Відповідно до статті 131 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Постановою у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, та у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.

У відповідності до позиції Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 12.05.2021 у справі № 235/4969/21, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг, а отже є визначеним. У постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 1 додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги від 28.10.2024, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Правовий центр ХХІ СТ.», встановлена загальна вартість винагороди (гонорару) адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у Західному апеляційному господарському суді в розмірі 15 000,00 грн. Отже, вказана сума є визначеною та не залежить від обсягу наданих послуг послуг.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таким чином, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами від Товариства з обмеженою відповідальністю ОЛС ФУД ЕКСПЕРТ не надходило.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є правомірною, такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Відтак, вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі - у розмірі 15 000, 00 грн.

Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У ХВ А Л И В:

Заяву Фізичної особи-підприємця Ткачука Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛС ФУД ЕКСПЕРТ» (вул.Зелена Бічна, 5Б, с.Павлів, Червоноградський р-н, Львівська обл, ідентифікаційний код 418777582) на користь Фізичної особи-підприємця Ткачука Михайла Володимировича (

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 15 000,00,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Господарському суду Львівської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 08.12.2025

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік