ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" грудня 2025 р. Cправа № 902/1338/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,

За участю представників

позивача Лукашик В.М., паспорт НОМЕР_1 ,

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом: гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Березовий гай" (вул. Курортна, 12, м. Хмільник, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22000)

про: визнання припиненими трудових відносин з керівником товариства та зобов`язання внести зміни до реєстру

ВСТАНОВИВ:

Гр. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Березовий гай" про визнання припиненими трудових відносин з керівником товариства та зобов`язати внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо припинення повноважень ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Березовий гай".

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025 справу розподілено судді Маслію І.В.

Ухвалою суду від 29.09.2025 позов залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків: 10 днів з дня вручення ухвали суду.

Згідно ч.3 ст.174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

07.10.2025 до суду надійшло доповнення до позовної заяви на виконання ухвали суду від 29.09.2025.

09.10.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою суду від 13.10.2025 відкрито провадження у справі №902/1338/25 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання у справі на 10.11.2025.

На визначену судом дату, 10.11.2025, в судове засідання з`явився представник позивача.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 03.12.2025 о 14:30 год.

Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, ухвалою суду від 10.11.2025 останнього повідомлено про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

01.12.2025 до суду від представника відповідачам надійшло клопотання про залучення до участі у розгляді справи як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача учасника ТОВ «Санаторій «Березовий гай» ОСОБА_2 .

03.12.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення п провадження у справі.

На визначену судом дату, 03.12.2025, в судове засідання з`явився представник позивача, відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 51, 58).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того просив покласти судові витрати за послуги адвоката та сплату судового збору на відповідача.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, № 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, № 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні 03.12.2025 в зв`язку з неявкою учасників справи на проголошення вступної та резолютивної частини рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 2007 року значиться директором Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАТОРІЙ «БЕРЕЗОВИЙ ГАЙ» ().

Проте, як стверджує позивач, учасниками Товариства з директором не був укладений контракт. Тому трудові відносини відповідали ст. 23 КЗпП України трудовий договір безстроковий, що укладений на невизначений строк.

У червні 2022 року позивач в усній формі попередив учасників Товариства про обставини (пенсійний вік, стан здоров`я, переїзд в інше місце проживання та сімейні обставини) та своє бажання звільнитися із займаної посади. Отримавши згоду, позивач написав заяву про звільнення. Учасники товариства не заперечували проти рішення ОСОБА_1 щодо звільнення.

28.06.2022 позивач попередив Товариство заявою вх. №56/22 від 28.06.2022 про наступне звільнення з роботи.

Позивач зазначає, що з урахуванням перебігу двотижневого строку останній підлягає звільненню з роботи 12.07.2022.

Учасник Товариства ОСОБА_3 ініціювала скликання загальних зборів учасників Товариства із питанням порядку денного:

1. Про звільнення директора Товариства ОСОБА_1 з роботи у відповідності до ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі поданої заяви, про що повідомлено іншого учасника Товариства із зазначенням дати проведення загальних зборів на 12.07.2022 об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте учасник Товариства ОСОБА_2 на загальні збори не з`явився.

Відтак, у зв`язку із неявкою учасника ОСОБА_2 на Загальні збори 12.07.2022, було складено Акт щодо розгляду ситуації по розгляду заяви директора ТОВ «Санаторій «Березовий гай» про звільнення від 12.07.2022 (вх. № 110/22 від 12.07.2022), що підписаний учасником Товариства ОСОБА_4 та співробітниками Товариства.

Позивачем на виконання вимог п. 6.12 Статуту Товариства було підписано наказ Про виконання обов`язків №43 від 01.07.2022: про покладання виконання обов`язків директора Товариства на заступника директора.

Позивачем повернуто печатку, штампи, ключі, а також одержано належні виплатити, що пов`язані зі звільненням, а також трудову книжку, до якої внесено відповідні записи.

Тому позивачем припинено повноваження директора та прийнято наказ № 45 від 12.07.2022 про припинення повноважень директора у зв`язку із звільненням на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем не було проведено зборів учасників для відповідного рішення протягом 3 років та не внесено змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язані зі зміною директора, що в подальшому унеможливлює внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, порушує право позивача на вільний вибір праці, гарантоване Конституцією України.

З огляду на вищенаведене позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 6 вересня 2023 року у справі № 127/27466/20 (провадження № 12-10гс23) директор товариства для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення зазначеного питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Водночас директор повинен дотриматися вимог ст. 32 цього Закону «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомити кожного з учасників товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, а також надати учасникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, і забезпечити належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства в робочий час.

Вказаною Постановою Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 (провадження № 12-10гс23) було, серед іншого, скасовано рішення Господарського суду Вінницької області від 12.05.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2022 у справі № 127/27466/20 у зв`язку з недотриманням позивачем визначеного законодавством і Статутом товариства порядку скликання загальних зборів учасників ТОВ з власної ініціативи щодо вирішення питання про припинення його повноважень як керівника.

Між тим, як вбачається із наданих позивачем доказів, а саме: скликання позачергових загальних зборів, заяви директора ОСОБА_1 . Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Березовий гай» про звільнення із займаної посади, Акту щодо ситуації по розгляду заяви директора ТОВ «Санаторій «Березовий гай» від 12.07.2022, наказ № 45 про звільнення з роботи від 12.07.2022, трудової книжки.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд зазначає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 в справі № 910/7164/19.

Згідно із пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, судом встановлено дотримання позивачем - директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Березовий гай» визначеного законодавством порядку скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Березовий гай» з власної ініціативи щодо вирішення питання про припинення його повноважень як керівника.

Крім того, встановлено, що припинити трудові відносини в передбачений законом спосіб позивачу не вдалося через відсутність учасника товариства ОСОБА_2 на Загальних зборах, які були заплановані на 12.07.2022.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, наведенні норми законодавства та беручи до уваги, що позивачем надано суду належні та допустимі докази у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про правомірність заявлених позовних вимог, то за таких підстав позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання внести зміни до реєстру підлягають задоволенню.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Березовий гай» (вул. Курортна, 12, м. Хмільник, Хмільницький р-н. Вінницька обл., 22000, ) припиненими з 12 липня 2022 року.

Зобов`язати державного реєстратора внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Березовий гай» (вул. Курортна, 12, м. Хмільник, Хмільницький р-н. Вінницька обл., 22000, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Березовий гай» (вул. Курортна, 12, м. Хмільник, Хмільницький р-н. Вінницька обл., 22000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 6065,00 грн витрат зі сплати судово збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Примірник повного судового рішення направити сторонам рекомендованими листами.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 09 грудня 2025 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Кармелюка, буд. 8, с. Слобода-Шаргородська, Жмеринський р-н, Віннциька обл., 23009)

3 - відповідачу (вул. Курортна, 12, м. Хмільник, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22000)