ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. Справа№ 910/5310/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2025

у справі № 910/5310/25 (суддя М.Є. Літвінова)

за позовом Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП-КЕПІТАЛ»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Північний офіс Держаудитслужби

про стягнення 198 417,20 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі також - Управління) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП-КЕПІТАЛ» (далі також - Товариство) про стягнення 198 417,20 грн, у зв`язку із завищенням обсягів та вартості виконання робіт згідно актом ревізії від 07.01.2025 № 262611-30/11.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2025 залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Північний офіс Держаудитслужби.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 у справі №910/5310/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 6, 11, 15, 202, 203, 525, 526, 530, 610, 627, 629, 632, 638, 837, 843, 844, 849, 853, 882, 1212 Цивільного кодексу України, статей 1, 2, 10, 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та встановленими судом обставинами недоведеності Управлінням перевищення вартості підрядних робіт. Судом першої інстанції, з посиланням на ст. ст. 77, 80, 86, 119 ГПК України, ст. 222 КПК України, відхилено поданий Управлінням Висновок експерта №СЕ-19/111-24/44533-ЕК від 26.09.2024 як недопустимий доказ.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Управління вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції залишено поза увагою п. 13.3 договору підряду № 135 від 17.11.2023, який прямо передбачає, що підрядник зобов`язаний повернути кошти у сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт.

Судом першої інстанції також безпідставно відхилено висновок судової економічної експертизи № СЕ-19/111-24/44533-ЕК від 26.09.2024, який було отримано представником Позивача у межах ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000345 після вручення повідомлення про підозру. До моменту отримання цього документа представник Позивача об`єктивно не мав можливості подати його до суду першої інстанції, оскільки оригінал знаходився у матеріалах кримінального провадження, доступ до яких був обмежений згідно з приписами статті 222 КПК України.

Також, Управління наполягає на тому, що наявність підписаних актів приймання-передачі виконаних робіт (зокрема, форми КБ-2в) не є беззаперечним свідченням належного виконання зобов`язань за договором та не позбавляє замовника права на оскарження фактичного обсягу, вартості і якості виконаних робіт, особливо за наявності інших належних доказів, таких як акти ревізії, експертні висновки чи інші документи, які свідчать про завищення вартості або недоліки виконаних робіт.

Суд першої інстанції порушив норми статей 73, 76-79, 86 ГПК України, обмежившись фактично формальним та ізольованим розглядом кожного доказу, не дослідивши їх взаємний зв`язок та взаємне доповнення.

Зокрема, Акт ревізії Державної аудиторської служби України № 262611-30/11 від 07.01.2025 судом оцінено у відриві від інших доказів, зведено лише до констатації його «необов`язковості» як доказу, без дослідження його змісту у поєднанні з іншими матеріалами справи.

Висновок експертного дослідження, який підтверджує наявність завищення вартості виконаних робіт, розглянуто ізольовано, без належної оцінки його кореляції з даними акту ревізії та умовами договору.

Положення договору, зокрема пункт 13.3, що прямо передбачає обов`язок підрядника повернути замовнику суму завищеної вартості робіт, взято до уваги формально, без урахування їх змістовного взаємозв`язку з встановленими порушеннями.

Такий підхід суперечить не лише вимогам частини другої статті 86 ГПК України, але й усталеній правовій позиції Верховного Суду, відповідно до якої оцінка доказів повинна здійснюватися саме у їх сукупності та з урахуванням взаємного зв`язку. На це, зокрема, вказано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №922/3816/19 та від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16, де підкреслено, що окремі документи (зокрема акти ревізій чи перевірок) самі по собі можуть не мати безумовної доказової сили, проте у поєднанні з іншими належними та допустимими доказами вони здатні підтверджувати обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми статей 610, 525 та 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 у справі № 910/5310/25 та ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Учасникам апеляційного провадження встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 05.09.2025. Ухвалою суду також витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5310/25.

04.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Товариства, у якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вважає безпідставними доводи заявника апеляційної скарги про те, що суд не дослідив докази у сукупності, з порушенням ст.86 ГПК України. Товариство зауважує, що рішення суду першої інстанції містить мотиви, чому саме сукупність наданих доказів не підтвердила заявлене завищення, зокрема з огляду на позитивну експертизу кошторису, підписання КБ-2в/КБ-3 без зауважень і процесуальні строки прийняття доказів. Це відповідає ст. 86 ГПК України та вимогам до оцінки доказів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надавши оцінку доводам апеляційної скарги Управління, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.11.2023 між Управлінням житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі-замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕП-КЕПІТАЛ» (далі-підрядник) укладено договір підряду № 135, за умовами якого замовник доручає, а підрядник забезпечує в межах кошторисної документації та умов Договору на виконання робіт з капітального ремонту підвальних приміщень для використання під найпростіші укриття за адресою: Капітальний ремонт підвальних приміщень для використання під найпростіші укриття у житловому будинку у Подільському районі міста Києва, ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (далі будівельні роботи).

Відповідно до п. 1.2.-1.3 Договору, виконання будівельних робіт здійснюється Підрядником за адресою Замовника: м. Київ, вулиця Виговського, 20-А. Виконання будівельних робіт здійснюється підрядником відповідно до Календарного графіку (Додаток № 4) та затвердженої проектно-кошторисної документації, у кількості та за цінами, що визначені Протоколом узгодження цін на матеріальні ресурси (Додаток № 5), у відповідності зі Зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва (Додаток № 6) та Договірною ціною (Додаток № 2), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані будівельні роботи. Фінансування здійснюється у відповідності до Плану фінансування будівельних робіт на 2023 рік (Додаток № 7).

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що датою закінчення робіт за Договором вважається дата їх прийняття Замовником, що засвідчується підписанням довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) та актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Відповідно до п. 3.1 правочину, ціна цього Договору є твердою та відповідно до Договірної ціни (Додаток № 2) та Протоколу узгодження цін на матеріальні ресурси (Додаток № 5) складає 1 947 435,00 грн (один мільйон дев`ятсот сорок сім тисяч чотириста тридцять п`ять грн 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% 324 572,50 грн.

Згідно п.3.2. Договору, ціна правочину не може змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника: покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у п. 3.1. Договору.

Сторони пунктами 9.1.-9.2 Договору погодили, що фінансування будівельних робіт здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Розрахунки за отримані товари, роботи і послуги здійснюються відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України.

Зобов`язання Сторін щодо фінансування будівельних робіт визначаються положенням цього Договору та узгодженого Сторонами Плану фінансування будівельних робіт на 2023 рік (Додаток № 7). Замовник передбачає проведення розрахунків за виконані роботи з відстрочкою платежу до 6 місяців після завершення військового стану в Україні (п. 9.4-9.5 Договору).

Відповідно по п. 10.1. Договору, розрахунки здійснюються Замовником в безготівковому порядку, на підставі підписаного акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт.

Згідно п. 11.4 Договору, передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх Замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Якщо нормативними актами та договором підряду передбачено проведення попередніх випробувань закінчених робіт (об`єкта будівництва) або таке випробування викликане характером цих робіт, їх приймання-передача проводиться у разі позитивного результату попереднього випробування.

Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами (п. 11.9 Договору).

Договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором (п. 17.1 Договору).

Сторонами погоджено та підписано додатки № 1 - Дефектний акт; Договірна ціна; № 3 - Локальний кошторис; № 4 - Календарний графік; № 5 - Перелік основних матеріальних ресурсів; № 6 - Зведений кошторис розрахунок вартості будівництва; № 7 - План фінансування будівельних робіт на 2023 рік; № 8 - Підсумкова відомість ресурсів.

Як підтверджується експертним звітом, кошторисна частина договору підряду № 135 від 17.10.2023 пройшла експертизу та отримала позитивні висновки ТОВ «УК Експертиза».

27.11.2023 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору підряду №135, відповідно до позитивної експертної оцінки кошторисної документації сторони дійшли згоди зменшити суму Договору на 322,74 грн з урахуванням ПДВ, та домовились викласти п. 3.1 Договору в новій редакції:

« 3.1. Ціна цього Договору є твердою та відповідно до Договірної ціни (Додаток № 2) та Протоколу узгодження цін на матеріальні ресурси (Додаток № 5) складає 1 947 112,26 грн (один мільйон дев`ятсот сорок сім тисяч сто дванадцять грн 26 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 324 518,71 грн».

2.У зв`язку зі зміною ціни Договору, Сторони дійшли згоди щодо внесення змін до Договору та додатків до Договору, а саме Додаток № 1 - Дефектний акт; Додаток № 2 - Договірна ціна; Додаток № 3 - Локальний кошторис, Додаток № 6 - Зведений кошторис розрахунок вартості будівництва, Додаток № 7 - План фінансування будівельних робіт на 2023 рік, Додаток № 8 - Підсумкова відомість ресурсів викласти в новій редакції, що додаються.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, між сторонами за договором підряду №135 від 17.10.2023 підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року.

Державною аудиторською службою України проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації за період 01.01.2020 по 30.09.2024, під час якої виявлено, що при проведенні ремонтних робіт у приміщеннях позивача ТОВ «ТЕП-КЕПІТАЛ» допущені порушення, які зазначені у Акті ревізії фінансово-господарської діяльності від 07.01.2025 № 262611-30/11.

Так, в акті ревізії установлено, що Товариством при виконанні умов договору від 17.11.2023 №135 в порушення вимог Розділу І, п 6.2, п. 6.16 розділу VI Настанови №281 та вимог Таблиці 5 Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи-Збірник 12 «МАЛЯРНІ РОБОТИ» Настанови №281, замість поліпшеного фарбування (КР12-49-5) фактично виконано просте фарбування стін та стелі, що, в свою чергу, призвело до завищення вартості робіт на загальну суму 198 417,20 грн з ПДВ. Внаслідок допущених порушень Управління зазнало втрат, що призвели до матеріальної шкоди на вказану суму.

У зв`язку зі встановленими ревізією порушеннями позивач направив 21.01.2025 та 20.02.2025 відповідачу листи № 106/55-25 від 17.01.2025 та № 106/55-82 від 20.02.2025 про повернення грошових коштів у розмірі 198417,20 грн, що підтверджується фіскальними чеками. Як вбачається із копії рекомендованого повідомлення № 901, 24.01.2025 ТОВ «ТЕП-КЕПІТАЛ» отримало лист № 106/55-25 від 17.01.2025, однак відповіді на листи не надало та не повернуло позивачеві 198 417,20 грн.

Предметом спору у справі, що переглядається є вимога Управління про стягнення з Товариства завищеної вартості виконаних робіт за Договором підряду №135 від 17.11.2023 на загальну суму 198 417,20 грн.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Частинами 1, 2, 6 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч. 1-3 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За статтею 843 ЦК України, у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Статтею 849 ЦК України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Положеннями ч. 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Проаналізувавши правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем на підставі Договору від 30 серпня 2019 року № 258-19, дослідивши текст зазначеного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором підряду, сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тому зазначений договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення з Товариства суми завищення вартості виконаних робіт у розмірі 198417,20 грн, Управління фактично вказує на встановлене контролюючим органом в Акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту регіонального розвитку Київської обласної військової адміністрації (Київської обласної державної адміністрації) за період за 01.01.2020 по 30.09.2024 від 07.01.2025 № 262611-30/11 завищення вартості робіт за Договором №135 від 17.11.2023, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача грошові кошти 198 417,20 грн на підставі 1212 ЦК України.

Поряд з цим, як підтверджується експертним звітом, кошторисна частина договору підряду № 135 від 17.10.2023 пройшла експертизу та отримали позитивні висновки ТОВ «УК Експертиза».

27.11.2023 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору підряду № 135, відповідно до позитивної експертної оцінки кошторисної документації сторони дійшли згоди зменшити суму Договору на 322,74 грн з урахуванням ПДВ, та домовились викласти п. 3.1 Договору в новій редакції:

« 3.1. Ціна цього Договору є твердою та відповідно до Договірної ціни (Додаток № 2) та Протоколу узгодження цін на матеріальні ресурси (Додаток № 5) складає 1 947 112,26 (один мільйон дев`ятсот сорок сім тисяч сто дванадцять грп.26 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 324 518 грн. 71 коп.»

2.У зв`язку зі зміною ціни Договору, Сторони дійшли згоди щодо внесення змін до Договору та додатків до Договору, а саме Додаток № 1 - Дефектний акт; Додаток № 2 - Договірна ціна; Додаток № 3 - Локальний кошторис, Додаток № 6 - Зведений кошторис розрахунок вартості будівництва, Додаток № 7 - План фінансування будівельних робіт на 2023 рік, Додаток № 8 - Підсумкова відомість ресурсів викласти в новій редакції, що додаються.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між сторонами за договором підряду № 135 від 17.10.2023 підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року.

За встановленого, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що вартість підрядних робіт за договором була погоджена між його сторонами.

Для встановлення факту завищення вартості виконаних робіт контролюючий орган мав встановити, що вартість загальної суми виконаних підрядником робіт перевищує договірну ціну, визначену сторонами в укладеному між ними договорі та зазначену у відповідній кошторисній документації до вказаного договору. Саме у випадку встановлення завищеної вартості робіт, яка відмінна від погодженої сторонами договору і яку визначено самим замовником як найкращу пропозицію за результатами оцінки пропозицій під час публічної закупівлі, можливо стверджувати про порушення зобов`язання у розумінні ст. 610 ЦК України та його неналежне виконання всупереч вимогам ст. 525-526 ЦК України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, роботи, виконані підрядником - ТОВ «ТЕП-КЕПІТАЛ» за Договором підряду №135 від 17.11.2023 (із врахуванням ДУ від 27.11.2023), прийняті замовником - Управлінням житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації без заперечень та зауважень.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що датою закінчення робіт за Договором вважається дата їх прийняття Замовником що засвідчується підписанням довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) та актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Зобов`язання Сторін щодо фінансування будівельних робіт визначаються положенням цього Договору та узгодженого Сторонами Плану фінансування будівельних робіт на 2023 рік (Додаток № 7). Замовник передбачає проведення розрахунків за виконані роботи з відстрочкою платежу до 6 місяців після завершення військового стану в Україні (п. 9.4-9.5 Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору, розрахунки здійснюються Замовником в безготівковому порядку, на підставі підписаного акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт.

Згідно з п. 11.4 Договору, передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх Замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Якщо нормативними актами та договором підряду передбачено проведення попередніх випробувань закінчених робіт (об`єкта будівництва) або таке випробування викликане характером цих робіт, їх приймання-передача проводиться у разі позитивного результату попереднього випробування.

Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами (п. 11.9 Договору).

Жодних доказів того, що загальна вартість виконаних робіт перевищує договірну ціну, погоджену сторонами в зазначеному договорі (враховуючи ДУ від 27.11.2023), матеріали справи не містять.

Натомість, обґрунтовуючи завищення вартості робіт на загальну суму 198 417,20 грн, Управління посилається на висновки, викладені в акті ревізії від 07.01.2025 №262611-30/11, складеному Державною аудиторською службою України, а також висновок експертизи №СЕ-19/111-24/44533-ЕК від 26.09.2024, яка проведена у межах кримінального провадження № 0000345.

Надаючи оцінку акту ревізії від 07.01.2025 №262611-30/11, складеному Державною аудиторською службою України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII).

Згідно зі ст. 1 Закону № 2939-XII, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2939-XII, державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення), Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (п. 7 Положення).

Пунктом 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пп. 16 п. 6 Положення); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (пп. 20 п. 6 Положення); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (пп. 23 п. 6 Положення).

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 9 п. 4 Положення).

Згадані норми узгоджуються з положеннями ст. 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, в п. 7 цієї статті передбачено право цього органу пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Статтею 10 Закону № 2939-ХІІ встановлено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10), а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону № 2939-XII, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Отже, контролюючий орган здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що контролюючий орган проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ. Його вимоги, передбачені ст. 10 Закону № 2939-XII, можуть бути адресовані виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.

Таким чином, Державна аудиторська служба України (третя особа), як орган державного фінансового контролю, у відповідності до покладних на нього повноважень згідно з положеннями Закону № 2939-XII зобов`язаний здійснювати державний контроль фінансово-господарської діяльності позивача, як підрозділу органу виконавчої влади, та в разі виявлення порушень чинного законодавства та при виявленні збитків, завданих Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації, Державна аудиторська служба України має право визначити розмір цих збитків у встановленому законодавством порядку і пред`явити об`єкту контролю (позивачу) вимоги щодо усунення встановлених правопорушень. Такі вимоги, в силу приписів ч. 3 ст. 15 Закону № 2939-XII, є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Разом з цим, акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки, виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (Вимога щодо усунення встановлених правопорушень). Акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді. Встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 922/2810/21, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17).

Також у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №916/1906/18 зазначено, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

За висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася.

Отже, стала правова позиція у судовій практиці підтверджує, що акт ревізії не породжує обов`язкових юридичних наслідків для відповідача у цій справі, а обставини, викладені в акті підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами, якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції правильно наголосив на тому, що складений Державною аудиторською службою України Акт ревізії № 262611-30/11 від 07.01.2025 не може підтверджувати обставини завищення вартості робіт за договором підряду № 135 від 17.11.2023 (в редакції Додаткової угоду від 27.11.2023) у розмірі 198 417,20 грн.

Більше того, у акті ревізії встановлено, що Товариством при виконанні умов договору від 17.11.2023 №135 в порушення вимог Розділу І, п 6.2, п. 6.16 розділу VI Настанови №281 та вимог Таблиці 5 Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи-Збірник 12 «МАЛЯРНІ РОБОТИ» Настанови №281, замість поліпшеного фарбування (КР12-49-5) фактично виконано просте фарбування стін та стелі.

Отже, у акті встановлено недотримання підрядником вимог щодо якості виконуваних робіт, зокрема, під час виконання будівельних робіт замість поліпшеного фарбування (КР12-49-5) фактично виконано просте фарбування стін та стелі.

При цьому, у акті відсутні посилання на те, що до кошторису було включено вартість фарби, якою здійснюється поліпшене фарбування стін та стелі, а використано, при цьому, звичайну фарбу.

Водночас, матеріали справи не містять належно оформленого двостороннього акту чи іншого документа, який би свідчив про виявлені замовником відступи від умов договору або інших недоліків, в тому числі пов`язаних із завищенням вартості послуг. Наявність будь-яких обґрунтованих зауважень та заперечень щодо якості та кількості виконаних робіт при підписанні позивачем акту виконаних робіт за формою № КБ-2в, як передбачено договором від 17.11.2023, матеріалами справи також не підтверджується.

За наведених вище обставин, Акт ревізії № 262611-30/11 від 07.01.2025 не може підтверджувати обставини завищення вартості робіт за договором підряду № 135 від 17.11.2023 (в редакції Додаткової угоду від 27.11.2023) у розмірі 198 417,20 грн.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також вважає мотивованими висновки суду першої інстанції про те, що висновок судової економічної експертизи №СЕ-19/111-24/44533-ЕК від 26.09.2024, проведеної у межах кримінального провадження № 0000345 не є допустимим доказом.

Частина восьма статті 80 ГПК України містить імперативну заборону суду приймати до розгляду докази, якщо вони подані не у встановлений судом строк.

Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів із порушенням встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (постанова Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №909/965/16).

Особа має письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (постанова Верховного Суду від 20.03.2024 у справі №911/2875/21).

На переконання скаржника, наведені ним норми (частина 8 статті 80 та стаття 119 ГПК України - щодо визнання поважними причин пропуску строку подання та долучення до матеріалів справи нових належних і допустимих доказів (висновків експертиз, отриманих у кримінальному провадженні)) з обґрунтуванням неможливості їх своєчасного подання у зв`язку з відсутністю доступу до матеріалів провадження в силу приписів статті 222 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та про існування яких не було відомо раніше, допускають поновлення пропущеного процесуального строку з обов`язковою наявністю поважних причин його пропуску, при цьому не ставлять можливість такого поновлення у залежність від тривалості прострочення та стадій розгляду справи.

Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборони щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №477/2330/18).

Господарський суд не уповноважений встановлювати обставини (факти), що підлягають встановленню виключно у порядку кримінального судочинства (наявність у діянні складу кримінального правопорушення, винуватість особи у його вчиненні тощо), проте зобов`язаний дослідити подані йому докази та встановити на їх підставі наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників господарської справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення господарської справи.

Якщо подані докази відповідають вимогам, що висуваються до їх процесуальної форми згідно з ГПК України, містять інформацію про предмет доказування в господарському провадженні, у суду виникає обов`язок надати їм оцінку з наведенням мотивів відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України). Законодавство не встановлює заборону дослідження матеріалів кримінального провадження в порядку господарського судочинства, якщо на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Матеріали кримінального провадження підлягають оцінці сукупно з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статей 76-79, 86 ГПК України.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №910/114/19 та надалі знайшов відображення у низці інших його постанов (від 05.03.2024 у справі №910/3374/23, від 19.07.2024 у справі №917/549/23, від 24.07.2024 у справі №917/550/23, від 06.08.2024 у справі №917/892/23).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №520/8681/18, суди повинні досліджувати надані матеріали кримінального провадження на відповідність критеріям належності та допустимості доказів, зокрема, щодо підстав його отримання та засвідчення слідчим або процесуальним керівником.

За змістом частин першої, другої статті 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Отже, стаття 222 КПК України встановлює недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування без отримання дозволу (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 20.10.2021 у справі №910/10222/19, від 30.09.2021 у справі №927/741/19).

Оскільки позивач не надав відповідного дозволу слідчого/прокурора щодо розголошення відомостей досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000345, які містяться в наданому відповідачем висновку експерта, то поданий Управлінням висновок не може вважатись допустимим доказом.

До того ж, поданий Управлінням висновок судової економічної експертизи №СЕ-19/111-24/44533-ЕК від 26.09.2024 не відображає обставин того, що внаслідок недотримання вимог Розділу І, п 6.2, п. 6.16 розділу VI Настанови №281 та вимог Таблиці 5 Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи-Збірник 12 «МАЛЯРНІ РОБОТИ» Настанови №281 було завищено вартість робіт за договором на загальну суму 198417,20 грн з ПДВ.

Більше того, висновок судової економічної експертизи №СЕ-19/111-24/44533-ЕК від 26.09.2024 у розрахунку вартості матеріального збитку посилається на іншим висновок судового експерта, а саме, - №24-72/СЕС від 05.07.2024, який у матеріалах справи, що переглядається, - відсутній.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поданими Управлінням доказами у сукупності не підтверджується факт завищення вартості робіт за договором підряду.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку колегія суддів відхиляє посилання Управління на п. 13.3 Договору, за яким підрядник зобов`язаний повернути суму завищення, встановленого контролюючими органами.

Як слушно зауважено у відзиві на апеляційну скаргу, п. 13.3 договору не є самостійною підставою для повернення коштів. Передумовою застосування цього пункту до спірних правовідносин сторін є доведення факту завищення вартості робіт. Таких доказів Скаржник не навів.

Безпідставними є доводи Товариства про неправильне застосування судом ст. 852 ЦК.

За змістом цієї статті, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. за нормою якої замовник може вимагати усунення недоліків, зменшення ціни.

Одночасно, нормою ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Управління прийняло роботи, виконані Товариством без зауважень. Використання підрядником іншої фарби, ніж передбачено вимогами Настанови №281 не можна віднести до прихованих недоліків. Такі відступи замовник зобов`язаний був виявити на стадії прийняття. Відповідно, ст. 852 ЦК України не може бути застосована до спірних правовідносин сторін.

Необгрунтованими є посилання Управління на ст. 625 ЦК України, оскільки нею унормовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, предметом позову є стягнення завищення вартості підрядних робіт у порядку ст. 1212 ЦК України, а не стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Колегія суддів також враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду, зробленими за наслідками апеляційного провадження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Подільської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 у справі №910/5310/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 у справі №910/5310/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5310/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко