ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2025 р. Справа№ 911/2753/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 06.11.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2025

у справі №911/2753/25 (суддя - Рябцева О.О.)

за позовом ОСОБА_1

до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу "Марін-Білдер-Київ"

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/2753/25 відмовлено представнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі № 911/2753/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову у справі 911/2753/25 шляхом заборони Обслуговуючому житлово-будівельному кооперативу "Марін-Білдер-Київ" розривати договір про внесення паю №27/08/Кв-5/17 від 27.08.2020 року в односторонньому порядку, а також приймати рішення про виключення ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу "Марін-Білдер-Київ" і передавати її пай третім особам.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не повно досліджено обставини необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не враховано погрози відповідача щодо виключення позивача з кооперативу, а тому судом порушено частину 2 ст. 136 ГПК України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

22.10.2024 через відділ документального забезпечення суду від заявника/скаржника додаткові письмові пояснення, узагальнені доводи яких зводяться до того, що якщо не вжити заходів забезпечення позову, то кооператив просто виключить позивача із членів і залишить її та малолітню дитину без житла. В Варшаві вона знімає квартиру тимчасово на період війни.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/2753/25. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/2753/25. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 06.11.2025

15.10.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 клопотання ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представник заявника/скаржника зявився у судове засідання 06.11.2025 та надав пояснення по суті апеляційної скарги.

Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання 06.11.2025 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Господарським судом Київської області в порядку загального позовного провадження розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ», в якій позивач (з урахуванням доповнень до позовної заяви) просить визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958), оформлені протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24 в частині:

- пункту 3.2. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити рішення Правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1», Протокол Правління від « 25» березня 2024 р. № 25/03-24».

- пункту 7. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити Статут у новій редакції».

Позовні вимоги (з урахуванням доповнень до позовної заяви) обґрунтовані тим, що позивач, яка є членом ОК ЖБК «Марін-Білдер-Київ», 21.05.2025 р. отримала від відповідача Лист-вимогу (претензію), з якої дізналася про те, що 30.06.2024 р. були проведені загальні збори, на які її не запросили і на яких було прийнято рішення, які оформлені Протоколом загальних зборів ОК ЖБК «Марін-Білдер-Київ» № 30-06/24 від 30.06.2024 р. Позивач вважає, що в результаті цього було порушено законодавство та статут під час скликання та проведення зборів та порушено права учасника, а саме: ст. 12, ч.ч. 5, 9, 10, 11 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» та ч.ч. 2, 3 ст. 96-1 Цивільного кодексу України. Також позивач вважає, що оскільки її не повідомили, то і більшість членів не повідомили, отже на загальних зборах не було кворуму, тому всі прийняті рішення є незаконними. Враховуючи викладене, позивач просить визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958), оформлені протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24 в частині:

- пункту 3.2. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити рішення Правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають, участь у будівництві житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1», Протокол Правління від « 25» березня 2024 р. № 25/03-24.

- пункту 7. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити Статут у новій редакції».

22.09.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу житлово-будівельному кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958) розривати договір про внесення паю № 27/08/Кв-5/17 від 27.08.2020 р. в односторонньому порядку, а також приймати рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958) і передавати її пай третім особам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач фактично намагається вирішити спір, який може виникнути в майбутньому між ним та відповідачем з питань, які безпосередньо не стосуються предмета спору.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.07.2024 у справі № 916/795/24.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 13 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається із матеріалів справи, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що він побоюється, що поки буде розглядатися дана справа про визнання недійсним рішення загальних зборів, відповідач розірве договір в односторонньому порядку та прийме рішення про виключення позивача зі складу членів і передасть його пай (тобто його квартиру) іншим особам. Позивач зазначає, що після цього він вже не зможе відновити свої порушені права, бо навіть якщо суд визнає рішення в оскаржуваних частинах незаконними, то позивачу доведеться подавати ще один позов про поновлення його членства у кооперативі, тому позивач вважає, що є підстави для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розривати договір в односторонньому порядку та приймати рішення про виключення позивача зі складу членів і передавати його пай третім особам.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору.

Спір у даній справі є спором, що виник з корпоративних відносин.

Як зазначалось колегією суддів вище, що звертаючись із позовом, позивач просить визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ», оформлені протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24 в частині:

- пункту 3.2. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити рішення Правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: Київська область, Бучанський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Чубинського, 17, 19, 21, 13, 18 та Яблунева, 27», Протокол Правління від « 25» березня 2024 р. № 25/03-24».

- пункту 7. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити Статут у новій редакції».

Водночас, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просить заборонити Обслуговуючому кооперативу житлово-будівельному кооперативу «Марін-Білдер-Київ» розривати договір про внесення паю № 27/08/Кв-5/17 від 27.08.2020 р. в односторонньому порядку та приймати рішення про виключення позивача/скаржника зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» і передавати її пай третім особам.

Отже у заяві про забезпечення позову позивач, зокрема просить заборонити приймати рішення про виключення позивача зі складу членів і передавати його пай третім особам, яке, як вірно зазначено судом першої інстанції та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, прямо не стосується предмету спору, що виключає можливість задоволення такої заяви в цій частині з урахуванням п. 1 ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Як захід до забезпечення позову, як то заборона приймати рішення про виключення позивача зі складу членів і передавати його пай третім особам так і захід до забезпечення позову, як заборона розривати договір, не відповідають заявленій позовній вимозі про визнання недійсним рішення загальних зборів, на забезпечення якої заявник просить вжити вказані заходи, та безпосередньо її не стосуються.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач фактично намагається вирішити спір, який може виникнути в майбутньому між ним та відповідачем з питань, які безпосередньо не стосуються предмета спору.

Також, забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу житлово-будівельному кооперативу «Марін-Білдер-Київ» розривати договір про внесення паю № 27/08/Кв-5/17 від 27.08.2020 р. в односторонньому порядку та заборони приймати рішення про виключення позивача зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» порушить право відповідача на розірвання вказаного договору або виключення позивача зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» з підстав, які не стосуються невиконання позивачем оскаржуваних рішень загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ».

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №925/1459/23, від 06.06.2024 у справі №910/17599/23, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах № 914/2157/19 від 20.07.2020, № 910/19256/16 від 10.04.2018, № 910/20479/17 від 14.05.2018, № 922/1605/18 від 11.09.2018, № 909/526/19 від 14.01.2019, № 925/288/17 від 25.01.2019, № 904/1417/19 від 26.09.2019).

У постанові від 20.12.2024 у справі № 910/3871/24 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 Господарського процесуального кодексу України). Вирішуючи питання про забезпечення позову господарському суду слід виходити з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), а також, здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача), щодо відсутності підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, інших учасників судового процесу, та яким чином, чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 904/5876/19, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

Проаналізувавши спірні правовідносини, предмет, підстави позову та повязаність таких заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, колегія суддів констатує, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не є обгрунтованими, адекватними, необхідними, пропорційними та співмірними предмету і підставам позову, мета їх заявлення не відповідає застосуванню заходів забезпечення позову як таких.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржуване судове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/2753/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/2753/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 24.09.2025 у справі №911/2753/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи №911/2753/25 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 10.12.2025. (у зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. у відрядженні)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк