ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2025 р. Справа№ 910/7546/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025

у справі № 910/7546/25 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Фізичної особи підприємця Чайки Вікторії Василівни

до Акціонерного товариства Українська залізниця

про стягнення 220 625,99 грн,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи

16.06.2025 Фізична особа-підприємець Чайка Вікторія Василівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 220 625,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № ПР/Д-24791/НЮ від 25.12.2024.

21.07.2025 позивач подав заяву про витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи в розмірі 18 000,00 грн, понесених в суді першої інстанції за розгляд цієї справи.

25.07.2025 відповідач подав заперечення щодо цих витрат, в яких просив суд відмовити позивачу у стягненні 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач має право на компенсацію понесених судових або інших витрат, лише тоді якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтований, що з поданого клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу розміром 18 000,00 грн та доданих до нього документів не вбачається.

14.07.2025 відповідач добровільно сплатив заборгованість у повному обсязі до розгляду справи по суті та 16.07.2025 подано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

28.08.2025 позивачем подано заяву про відмову від позову.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 прийнято відмову позивача від позову та закрито провадження у цій справі на підставі ч. 3 ст. 191, п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України з добровільною сплатою відповідачем боргу та відмовою позивача від позову.

Також, цією ухвалою суд стягнув з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 647,52 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн.

При постановленні ухвали в цій частині суд виходив з того, що оскільки прийнято відмову позивача від позову та встановлено, що така відмова зумовлена задоволенням вимог відповідачем після пред`явлення позову, то понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають повному відшкодуванню з відповідача в розмірі 18 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до 3 000,00 грн.

Зокрема, апелянт зазначає, що:

- суд першої інстанції обмежився формальною перевіркою наявності договору з адвокатом та факту подання документів, проігнорувавши обов`язок оцінити розумність та співмірність заявленої суми з огляду на конкретні обставини справи, зокрема складність справи, обсяг виконаної роботи, витрачений час. Таким чином, апелянт вважає, що суд не вийшов за межі формального висновку «доказів завищеності відповідач не надав», переклавши тим самим обґрунтування розумності гонорару на відповідача;

- стягнення з відповідача суми у 18 000,00 грн за підготовку двох документів у справі, яка була закрита у зв`язку з добровільним погашенням заборгованості до її розгляду по суті, є неспівмірним, нерозумним, спротивним меті інституту судових витрат, метою якої є компенсація, а не надмірне збагачення позивача чи отримання нею додаткового доходу.

Апелянт вважає, що справедливою, розумною та співмірною компенсацією витрат на підготовку позовної заяви та відповіді на відзив у даній справі є сума у 3000,00 грн. Ця сума адекватно відображає обсяг виконаної роботи, стандартну складність справи та ринковий рівень цін на такі послуги.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

Позивач не скористався своїм право на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не є перешкодою для апеляційного перегляду справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Пономаренко Є.Ю., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7546/25 та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

25.09.2023 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/7546/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч. 3 ст. 244 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 16.10.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 16.10.2025 (включно).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами частини другої статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 126 цього ж Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду апеляційної скарги

Позивач заявив понесені витрати на правову допомогу в розмірі 18 000,00 грн (гонорар).

Місцевим господарським судом на підставі наявних у справі документів вірно встановлено, що в якості доказів, що підтверджують надання правової допомоги до матеріалів справи додано: копії Договору про надання правничої допомоги № 14/02 від 14.02.2024 та Додатку №12/6 від 12.06.2025 до нього, Акту здачі-приймання виконаних робіт від 16.07.2025 на суму 18000,00 грн та платіжної інструкції № 1778 від 13.06.2025 на суму 18000,00 грн.

14.02.2024 між позивачем (Клієнт ) та Адвокатським об`єднанням «Альва Прайвесі» (Об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги №14/02, за змістом якого Клієнт доручає а Об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу.

Відповідно до договору про надання правової допомоги, платою Клієнта за надання правової допомоги за цим договором є гонорар, розмір якого визначається сторонами у додатках/додаткових угодах до цього Договору. (п. 3.1. Договору).

Згідно Додатку №12/6 від 20.06.2025 сторони домовились, що Клієнт сплачує на рахунок Об`єднання 18 000,00 грн суми гонорару. (п. 2.1. Додатку).

Згідно з Актом здачі-приймання виконаних робіт від 16.07.2025 адвокатом надано, а позивачем прийнято правничу допомогу у цій справі вартістю 18 000,00 грн. Вказані кошти були перераховані позивачем на рахунок АО "Альва прайвесі" 13.06.2025.

З аналізу положень договору про надання правової допомоги, встановлено, що розмір гонорару у цій справі є фіксованим та становить 18 000, 00 грн.

Місцевий господарський суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу правничої допомоги адвокатом Шапошніковим І.Б., зокрема в частині підготовки й подання позовної заяви та відповіді на відзив. Доказів того, що заявлена вартість наданих адвокатом послуг не є ринковою відповідач не надав.

Отже, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію розумності їхнього розміру, є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), підтверджується відповідними доказами. Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на складність справи та обсяг наданих адвокатських послуг. Підстави для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відсутні, з огляду на що у задоволенні клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу суд відмовив.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу з огляду на наступне.

Як зазначено вище, позивач звернувся з позовом до суду у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № ПР/Д-24791/НЮ від 25.12.2024.

Після подачі позову та відкриття провадження у справі відповідач сплатив борг, а позивач відмовився від позову. Тобто, позовні вимоги позивача були правомірними та вимусили відповідача до їх виконання.

Якщо відповідач добровільно сплатив борг після відкриття провадження, це розцінюється як визнання ним обґрунтованості позову та його фактичне задоволення.

Для забезпечення належного оформлення та подання документів, які потребують юридичних знань, позивач був змушений звернутись за допомогою до адвоката, що понесло відповідні витрати. Саме необхідність звернення до суду (витрати на адвоката) призвела до сплати відповідачем боргу.

Колегією суддів встановлено, що адвокатом позивача надано позивачу юридичну допомогу та виконано послуги щодо подання позовної заяви, зібрано докази на підтвердження своїх доводів, а також подано відповідь на відзив відповідача з урахуванням зазначених відповідачем тверджень.

У своїх запереченнях відповідач просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. При цьому, відповідач не вказав до якої суми вважає обґрунтованим зменшення заявлених позивачем витрат.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення заяви позивача вірно встановив, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення не становить надмірний тягар для іншої сторони, що не суперечить принципу розподілу таких витрат.

Отже, на підставі перевірки відповідності заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, колегія суддів враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для спору.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для зменшення заявленого позивачем розміру гонорару за результатами розгляду справи та отримання ним позитивного для себе результату та вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що суд першої інстанції обмежився формальною перевіркою наявності договору з адвокатом та факту подання документів, проігнорувавши обов`язок оцінити розумність та співмірність заявленої суми з огляду на конкретні обставини справи, зокрема складність справи, обсяг виконаної роботи, витрачений час.

Щодо доводів апелянта про те, що стягнення з відповідача суми у 18 000,00 грн за підготовку двох документів у справі, яка була закрита у зв`язку з добровільним погашенням заборгованості до її розгляду по суті, є неспівмірним колегія суддів відхиляє, оскільки спір у цій справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, а тому навіть з урахуванням добровільного погашення боргу, зазначені витрати фактично понесені позивачем.

Враховуючи ці обставини, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, колегія вважає, що місцевим господарським судом цілком правомірно було задоволено заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто з апелянта 18 000,00 грн названих судових витрат.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що суд постановив ухвалу від 03.09.2025 у справі № 910/7546/25 у відповідності до наявних в матеріалах справи документів, що не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в оскарженій ним частині.

Керуючись Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі № 910/7546/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

Є.Ю. Пономаренко