ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
10.12.2025 року м. Дніпро Справа № 908/3269/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.
розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт
про прийняття додаткової постанови
по справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест, м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт, м.Запоріжжя
третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Олтрейд 2016, м. Дніпро
про зобов`язання виконати умови договору
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.04.2025р. у справі № 908/3269/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт, про ухвалення додаткового рішення у справі №908/3269/24 задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт 34500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаними рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест, через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просило суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.02.2025р. та рішення Господарського суду Запорізької області від 09.04.2025р. у справі № 908/3269/24 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт прийняти (отримати) від позивача, на умовах EXW Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс в редакції 2010 року (далі Інкотермс 2010), за адресою постачання: Запорізька область, місто Токмак, вул. Ковальська, буд. 59, товар за договором поставки № б/н від 29.06.2021 та згідно зі специфікацією № 1 від 29.06.2021р., а також скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025р. у справі № 908/3269/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ Запоріжметбрухт, про ухвалення додаткового рішення від 22.04.2025р., щодо стягнення з ТОВ Енергомаш-Інвест на користь ТОВ Запоріжметбрухт судових витрат на професійну правничу допомогу, на загальну суму 34 500,00 грн..

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач повідомив, що попередній орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, яку очікує понести Відповідач, складає 37 000,00 грн. Враховуючи, що на момент підготовки відзиву на позов Відповідач не може точно визначити обсяг витрат, суд було повідомлено, що детальний опис послуг, наданих адвокатом та докази здійснених Відповідачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Постановами Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025р. апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест - залишено без задоволення. Мотивувальні частини рішення Господарського суду Запорізької області від 09.04.2025 р. у справі № 908/3269/24 змінено, викладено їх в редакції постанови. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 09.04.2025 р. у справі № 908/3269/24 (резолютивна частина рішення) - залишено без змін. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Скаржника. Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025р. у справі №908/3269/24 залишено без змін.

28.11.2025р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява ухвалення додаткового рішення у справі, в якій, зокрема, заявник просить стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу, в розмірі 40 000,00 грн..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025р. розгляд питання щодо ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі №908/3269/24 призначено в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам провадження, запропоновано протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали, за наявності, надати суду свої заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт, про ухвалення додаткового рішення.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест до Центрального апеляційного господарського суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, якими Товариство просить суд в задоволенні заяви ТОВ «Запоржметбрухт» відмовити в повному обсязі.

Заперечення мотивовані відсутністю належного розрахунку з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відсутністю відповідної заяви до закінчення судових дебатів.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоржметбрухт» до суду надійшла заява, в якій зазначено, Відповідач вважає заперечення Позивача такими, що не відповідають дійсності, тому просить ухвалити додаткове рішення у справі №908/3269/24 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоржметбрухт» витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн. 00 коп..

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 06.03.2019р. у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2021р. у справі № 755/9215/15ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, між 27.12.2024р. між відповідачем і адвокатом Алілуєвим Д.Ю. укладено договір про надання правової допомоги, за умовами п.1.1 якого, за дорученням Клієнта, Виконавець зобов`язується надати зазначені нижче юридичні послуги (далі - Юридичні послуги), а Клієнт зобов`язується оплатити їх.

У розділі 4 договору адвокат та клієнт погодили порядок визначення розміру гонорару та порядок розрахунків.

Зокрема, сторони встановили, що на визначення розміру гонорару впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь складності справи, обсяг правових послуг (п. 4.1). Гонорар виконавця погоджується за взаємною згодою та оформляється протоколом до договору (п. 4.2). Розмір гонорару успіху у разі прийнятті судом першої інстанції позитивного рішення становить 2% ціни позову (вартості майна, робіт, послуг), але не може бути менше ніж 20 000 грн. за позитивне рішення у суді апеляційної інстанції.

В Протоколі погодження вартості правничої допомоги від 03.01.2025 р. сторони погодили вартість наступних послуг з правничої допомоги: підготовка інших процесуальних документів - в розмірі від 1 000,00 грн. до 2 000,00 грн. ( п.1.1.1 протоколу); участь в судових засіданнях з правами, наданими законом позивачу та відповідачу в розмірі 1 500,00 грн. за 1 (одне) судове засідання (п.1.1.2 протоколу); гонорар «успіху» відповідно до п.4.3 Договору в суді апеляційної інстанції - 30 000,00 грн. ( п.1.1.5 протоколу).

Відповідно до п. 1.2. Протоколу, строк оплати наданих послуг - протягом 7-ми робочих днів з дня набуття рішенням господарського суду законної сили відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Договір про надання правової допомоги від 27.12.2024р. та Протокол погодження вартості правничої допомоги підписано сторонами та скріплено печаткою Клієнта.

Як вже зазначалось вище, у відзиві на апеляційну скаргу, Відповідач повідомив, що попередній орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, яку очікує понести Відповідач, складає 37 000,00 грн. Враховуючи, що на момент підготовки відзиву на позов Відповідач не може точно визначити обсяг витрат, суд було повідомлено, що детальний опис послуг, наданих адвокатом та докази здійснених Відповідачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

28.11.2025р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява ухвалення додаткового рішення у справі, в якій, зокрема, заявник просить стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу, в розмірі 40 000,00 грн..

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд зазначає, що заява відповідача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест витрат на професійну правничу допомогу, в сумі 40 000,00 грн. була зроблена відповідачем з урахуванням строків, визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підтвердження понесених витрат відповідачем надано до матеріалів справи копії: ордеру АР №1244659 від 08.06.2025р.; договору про надання правничої допомоги від 27.12.2024р.; протоколу погодження вартості правничої допомоги від 03.01.2025р.; попереднього опису робіт; Акту приймання-передачі наданих послуг по апеляції, свідоцтво № ЗП 001462 від 30.10.2017 р..

У попередньому описі робіт (наданих послуг) та здійснених витрат,

необхідних для надання правничої допомоги адвокат Алілуєв Д.Ю зазначив, що Клієнту при розгляді зазначеної справи у суді апеляційної інстанції надані та будуть надаватися наступні роботи (послуги): підготовка двох відзивів на апеляційні скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.04.2025 р. та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2025 р.; підготовка заперечень на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, за умови його надання ТОВ Енергомаш-Інвест; участь у судових засіданнях з представленням інтересів клієнта.

27.11.2025р. сторонами був підписаний Акт приймання-передачі наданих послуг, за умовами якого, Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт (далі - клієнт) та адвокат Алілуєв Д.Ю. (далі - адвокат) склали цей акт про те, шо адвокатом надані наступні юридичні послуги: ознайомлення з апеляційними скаргами на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.04.2025р. та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2025 р. у справі №908/3269/24 та підготовка відзивів на дві апеляційні скарги (два процесуальні документи по 2 000,00 грн. за кожний, разом 4 000,00 грн.); прийнято участь у чотирьох судових засіданнях: 05.11.2025р. два судових засідання безпосередньо в залі суду та 25.11.2025 р. - два засідання в режимі відеоконференції (4*1 500,00 грн.=6 000,00 грн). Вартість послуг адвоката становить 10 000,00 грн.. Гонорар «успіху» становить 30 000,00 грн.. Загальна сума витрат на правничу допомогу складає 40 000,00 грн. Клієнт не має зауважень до об`єму та вартості наданих юридичних послуг.

Акт підписано адвокатом та клієнтом без зауважень та заперечень та скріплено печаткою Клієнта.

В матеріалах справи наявний ордер про представництво в Центральному апеляційному господарському суді інтересів відповідача адвокатом Алілуєвим Дмитром Юрійовичем.

Доказів оплати вартості наданих юридичних послуг матеріали справи не містять.

Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат відповідача на правничу допомогу суд враховує правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. по справі № 922/445/19, згідно з якими, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує на підставі наданої заяви, яка вказує на неспівмірність витрат, наданим послугам.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 р. у справі № 911/471/19.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15.09.2021р. у справі №924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено наступне:

5.42. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

5.43. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

5.44. З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність".

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" є розумність заявлених витрат, тобто обґрунтування розміру заявленої суми, а стягнення такої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.

Погоджений додатковий "гонорар успіху" є домовленістю клієнта і адвоката, а тому безумовно не підтверджує обсяг наданих послуг і виконаних робіт, як і не може свідчити про критерій реальності адвокатських витрат, щодо встановлення їхньої дійсності та необхідності саме в розмірі гонорару успіху зазначеного заявником.

У зв`язку із вищезазначеним колегія суддів вважає, що в даному випадку заявлений гонорар успіху у вищезазначеному розмірі не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, наданими послугами, витраченим часом та обсягом наданих послуг (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 910/2461/24 від 30.09.2025 року.

Отже, колегія суддів зазначає, що в даному випадку, зазначена в акті сума, в розмірі 30 000 грн., є завищеною.

У розгляді заяви суд, зокрема, враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021р. у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023р. у справі № 927/153/22).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що немає очевидних підстав стверджувати, що необхідна підготовка до розгляду цієї справи при апеляційному її перегляді (підготовка відзиву) вимагала значного обсягу юридичної роботи та потребувала значних витрат часу представника Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт.

З огляду на вказане, судова колегія зазначає, що виходячи із загальних засад цивільного та процесуального законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти справи у сукупності, розмір заявлених витрат представника Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт на правничу допомогу у вказаній сумі не відповідає критерію розумності їх розміру, є неспівмірними з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг, а тому, мають надмірний характер. Отже, їх розмір є завищеним, що для Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест буде становити надмірний фінансовий тягар, а тому, з урахуванням наданих заявником доказів в обґрунтування понесених судових витрат на правничу допомогу, заперечень, заявлених позивачем, судова колегія вважає, що останні підлягають задоволенню на суму 20 000 грн. Така сума, на переконання судової колегії, є обґрунтованою, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності її розміру, є співрозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт (наданими послугами).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає частково обґрунтованою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/3269/24 та такою, що потребує часткового задоволення на суму 20 000 грн. з відмовою в іншій частині.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/3269/24 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергомаш-Інвест на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжметбрухт судові витрати на професіну правову (правничу) допомогу, в розмірі 20 000,00 грн., про що видати наказ.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної додаткової постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін