УХВАЛА

м. Київ

10.12.2025Справа № 910/5081/25

За заявою Відокремленого підрозділу Хелп-Хільфе цур Зельбстхільфе е. Ф. в Україні

про заміну боржника у виконавчому провадженні

у справі № 910/5081/25

за позовом Відокремленого підрозділу Хелп-Хільфе цур Зельбстхільфе е. Ф. в Україні

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПДМ-ЛТД"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Благодійна організація "Благодійний фонд "Безпечне небо"

про стягнення 2 707 445,45 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

За участі представників:

від стягувача: не з`явився;

від боржника: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/5081/25 за позовом Відокремленого підрозділу Хелп-Хільфе цур Зельбстхільфе е. Ф. в Україні (далі - Підрозділ, стягувач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПДМ-ЛТД" (далі - Товариство, боржник) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 2 707 445,45 грн., з яких: 1 933 889,61 грн. - основний борг, 773 555,84 грн. - штраф.

Рішенням від 20.08.2025 року в справі № 910/5081/25 господарський суд міста Києва задовольнив вимоги Підрозділу та стягнув з Товариства на користь позивача 1 933 889,61 грн. попередньої оплати, 773 555,84 грн. штрафу та 32 489,34 грн. витрат по сплаті судового збору.

26.09.2025 року на виконання вказаного рішення господарський суд міста Києва видав відповідний наказ.

19.11.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Підрозділу від 19.11.2025 року, в якій останній просив суд замінити боржника - Товариство () у виконавчому провадженні з виконання наказу господарського суду міста Києва від 26.09.2025 року в справі № 910/5081/25 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Новітера" (). В обґрунтування цієї заяви стягувач посилався на те, що 13.10.2025 року боржник змінив найменування юридичної особи на Товариство з обмеженою відповідальністю "Новітера".

Ухвалою від 24.11.2025 року господарський суд міста Києва призначив розгляд означеної заяви Підрозділу від 19.11.2025 року на 10.12.2025 року.

Сторони про дату, час і місце розгляду заяви Підрозділу від 19.11.2025 року були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 10.12.2025 року не забезпечили. Разом із тим, 09.12.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Підрозділу від 09.12.2025 року про розгляд поданої ним заяви від 19.11.2025 року без участі уповноваженого представника стягувача.

За змістом частини 3 статті 334 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду поданої Підрозділом заяви від 19.11.2025 року без участі представників сторін та заінтересованих осіб.

Розглянувши подану Підрозділом заяву від 19.11.2025 року про заміну сторони її правонаступником, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що обов`язковість виконання рішення є однією із засад здійснення виконавчого провадження.

Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

У рішенні від 10.12.2009 року в справі "Янголенко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до приписів статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України.)

Судом встановлено, що постановою від 18.11.2025 року головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Годованюк Сергій Петрович відкрив виконавче провадження № 79580384 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 26.09.2025 року № 910/5081/25, боржником в якому є Товариство.

У той же час, з матеріалів справи та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13.10.2025 року (після ухвалення господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/5081/25 та видачі наказу на його примусове виконання) було здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу боржника у цій справі - Товариство () в частині зміни його керівника, виду діяльності, бенефіціарних власників, адреси, а також найменування. Так, за наслідками внесення змін до наведених відомостей, зокрема, найменування боржника змінилося на Товариство з обмеженою відповідальністю "Новітера" (), а його місцезнаходження було зареєстроване за адресою: 79067, Львівська область, місто Львів, вулиця Богдана Гаврилишина, будинок 10.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави.

За умовами частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, про місцезнаходження та найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності).

Відповідно до частини 1 статті 11 означеного Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Разом із тим, суд звертає увагу, що процесуальне правонаступництво як перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи відбувається у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Для вирішення питання можливості процесуального правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

Вирішуючи питання процесуального правонаступництва, суд керується доказами, які беззаперечно підтверджують факт настання матеріального правонаступництва за конкретним предметом спору та відносно конкретного учасника у відносинах, щодо яких виник спір.

У той же час, сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно - правова форма цієї особи. При цьому, зміна, зокрема, найменування юридичної особи та/або її місцезнаходження тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, однак не впливає на правоздатність цієї особи, оскільки така особа залишається однією й тією ж особою, з тим же ідентифікаційним кодом незалежно від найменування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року в справі № 914/3587/14 та у постанові Верховного Суду від 17.08.2020 року в справі № 923/37/20.

Під час розгляду поданої Підрозділом заяви від 19.11.2025 року суд встановив, що боржник здійснив необхідні реєстраційні дії, у зв`язку зі зміною, зокрема, його найменування та адреси місцезнаходження, що не є реорганізацією у розумінні нормативних приписів чинного законодавства. Відтак, Товариство () та Товариство з обмеженою відповідальністю "Новітера" () є однією і тією ж юридичною особою, у зв`язку з чим у даному випадку відсутні відносини правонаступництва.

Відтак, наведені Підрозділом у заяві від 19.11.2025 року підстави для заміни сторони виконавчого провадження у зв`язку зі зміною боржником найменування не є встановленими законом правовими підстави для зміни сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження - Товариства на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Новітера" у даній справі, оскільки наведена юридична особа () є однією і тією ж особою.

При цьому, суд звертає увагу на положення абзацу 2 частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", за якими у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

На відміну від заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (стаття 15 Закону України "Про виконавче провадження", пункт 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Отже, зміна найменування юридичної особи як сторони виконавчого провадження не потребує її заміни судом, а здійснюється постановою виконавця, якою змінюється назва відповідної сторони такого провадження, а при зверненні стягувача з наказом від 26.09.2025 року про примусове виконання рішення у справі № 910/5081/25 до органу виконавчої служби стягувач не позбавлений права одночасно подати відповідну заяву про зміну назви боржника.

Враховуючи вищенаведені обставини, у задоволенні заяви Підрозділу від 19.11.2025 року про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні слід відмовити.

Керуючись статтями 52, 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Відокремленого підрозділу Хелп-Хільфе цур Зельбстхільфе е. Ф. в Україні від 19.11.2025 року про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (10.12.2025 року) та може бути оскарження протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.12.2025 року.

Суддя В.С. Ломака