ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"10" грудня 2025 р. Справа № 902/828/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Крейбух О.Г.

судді Петухов М.Г.

розглянувши заяву представника Фермерського господарства "Золотий Лев" від 10 грудня 2025 року про відвід колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24 в межах апеляційної скарги Фермерського господарства "Він-Сад" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24 (повний текст складено 7 жовтня 2025 року, суддя Шамшуріна М.В.)

за позовом Фермерського господарства "Золотий Лев"

до Фермерського господарства "Він-Сад"

про розірвання договорів суборенди земельних ділянок та припинення права суборенди на вказані земельні ділянки

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебуває справа №924/875/22 за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Він-Сад" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24 за позовом Фермерського господарства "Золотий Лев" (надалі - Позивач) до Фермерського господарства "Він-Сад" (надалі - Відповідач) про розірвання договорів суборенди земельних ділянок та припинення права суборенди на вказані земельні ділянки.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скарго Відповідача на рішенням господарського суду від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 8 грудня 2025 року проведення підготовчих дій закінчено. Розгляд апеляційної скарги призначено на "18" грудня 2025 року об 14:30 год.

Витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області у строк до 18 грудня 2025 року: інформацію щодо відображення Позивачем (код 37489432, що перебуває на загальній системі оподаткування) у податкових деклараціях з ПДВ за період з 2019 року по 2022 рік кредиторську заборгованість Відповідача за несплату суборендної плати по договору суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки із зазначенням періоду, суми; копії податкових декларацій з ПДВ з додатками, які подані Позивачем за період з 2019 року по 2022 рік з відображенням кредиторської заборгованості Відповідача за несплату суборендної плати по договору суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки з урахуванням подання відповідних уточнюючих декларацій (у разі їх подання); відомості щодо складення та реєстрації Позивача податкових накладних за період з 2019 року по 2023 роки по операціях зі сплати суборендної плати Відповідача по договорах суборенди з урахуванням коригування зареєстрованих податкових накладних у наступних звітних періодах (у разі їх коригування).

10 грудня 2025 року через підситему "Електронний суд" Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Позивача про відвід колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24.

Заява про відвід мотивована тим, що ухвалою апеляційного господарського суду від 8 грудня 2025 року з ніби-то урахуванням наданого стороною-апелянта нового доказу листа ГУ ДПС у Вінницькій області від 21 березня 2023 року витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області у строк до 18 грудня 2025 року: інформацію щодо відображення Позивача у податкових деклараціях з ПДВ за період з 2019 року по 2022 рік кредиторську заборгованість Відповідача за несплату суборендної плати по договору суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки із зазначенням періоду, суми; копії податкових декларацій з ПДВ з додатками, які подані Позивачем (код 37489432, що перебуває на загальній системі оподаткування) за період з 2019 року по 2022 рік з відображенням кредиторської заборгованості Відповідача за несплату суборендної плати по договору суборенди земельних ділянок у період з 2019 року по 2023 роки з урахуванням подання відповідних уточнюючих декларацій (у разі їх подання); відомості щодо складення та реєстрації Позивачем податкових накладних за період з 2019 року по 2023 роки по операціях зі сплати суборендної плати Відповідачем по договорах суборенди з урахуванням коригування зареєстрованих податкових накладних у наступних звітних періодах (у разі їх коригування).

Як вказує заявник, підставою для відводу складу колегії є витребування апеляційним судом з грубим порушенням вимог процесуального закону та принципу диспозитивності нових доказів по справі які не були предметом дослідження суду першої інстанції. Зазначає, що про їх витребування стороною апелянта в суді першої інстанції не заявлялось, та що апеляційним судом при витребуванні нових доказів було враховано відомості, що містились в листі ГУ ДПС у Вінницькій області від 21 березня 2023 року якій в суд першої інстанції стороною не подавався, а лише було додано до апеляційної скарги.

В даному випадку, заявник вазує, що стороні Позивача по справі враховуючи вказані вище обставини здається, що склад колегії Північно-Західного апеляційного господарського суду не зможе винести неупереджене судове рішення по данній справі.

Як на правову підставу відводу Позивач покликається на статтю 35 ГПК України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про відвід колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 39 ГПК України, серед іншого, встановлено, що: питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів зауважує, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року в справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує. Аналогічної позиції дотримується також і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 15 вересня 2022 року по справі №201/10234/20.

У відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України відвід має бути вмотивованим.

Так, підстава, передбачена пунктом 5 частини 1 статті 35 ГПК України, презюмує не просто сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а обґрунтований сумнів. Не можуть бути підставою для відводу судді тільки припущення про існування обставин, за яких участь судді у розгляді справи виключається.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-якого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає змісту нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема, принципами, сформульованими у практиці ЄСПЛ.

Згідно з частиною 8 статті 39 ГПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 жовтня 2010 року).

Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

На підставі викладеного, судом апеляційної інстанції прийнято вищевказану заяву для вирішення питання про відвід, та здійснюється її розгляд без проведення судового засідання, оскільки суд не вбачає для таких дій підстав та необхідності.

За приписами статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Колегія суддів проаналізувавши доводи заявника зазначає наступне.

Як вже зазначено вище, заява Позивача мотивована тим, що на думку заявника, підставою для відводу складу колегії є витребування апеляційним судом з ніби то грубим порушенням вимог процесуального закону та принципу диспозитивності нових доказів по справі які не були предметом дослідження суду першої інстанції. Як вказує сторона, що про їх витребування стороною апелянта в суді першої інстанції не заявлялось, і що фактично апеляційним судом при витребуванні нових доказів було враховано відомості, що містились в листі ГУ ДПС у Вінницькій області від 21 березня 2023 року якій в суд першої інстанції стороною не подавався (а лише було додано до апеляційної скарги).

Оцінюючи дані доводи Позивач суд апеляційної інстанції констатує, що Відповідачем разом з подачею апеляційної скарги було подано клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи. Дане свідчить про дотримання Відповідачем норм частини 2 статті 258 ГПК УКраїни, яка констатує, те, що апелянт разом з подачею апеляційної скарги подає клопотання та заяви.

Окрім того, в розрізі поданого апелянтом клопотання про призначення судової експртизи (з виконанням процесуальних вимог під час подання такого клопотання) суд апеляційної інстанції при підготовці справи до апеляційного розгляду на виконання вимог частини 1 статті 267 ГПК України (суд апеляційної інстанції при підготовці справи до апеляційного розгляду вирішує питання за клопотанням сторін, зокрема, щодо призначення експертизи, витребування доказів), з метою вирішення питання щодо доцільності задоволення такого клопотання Відповідача щодо призначення судової експертизи, витребував у ГУ ДПС у Вінницькій області докази, саме з огляду на доводи апеляційної скарги та з метою вирішення питання необхідності призначення цієї експертизи. Відтак, суд апеляційної інстанції скориставшись своїм процесуальним правом на стадії підготовки спави до апеляційного провадження, витребував докази (які заперечує Відповідач в своїй апеляційній скарзі, та про необхідність експертного дослідження яких він клопоче в клопотанні про призначенні судової експертизи) саме з метою вирішення питання щодо самостійного дослідження таких доказів в межах вимог та заперечень апеляційної скарги, зокрема з метою дотримання основних принципів судочинства щодо своєчасного розгляду апеляційної скарги (тобто усунення обстаивин затягування розгляду справи, саме у разі встановлення необхідності призначення судової експеризи).

При цьому апеляційний господарський суд в своїй ухвалі від 8 грудня 2025 року жодним чином не покликався на лист про котрий зазначає заявник у поданій ним заяві про відвід, а тому колегія суду констатує надуманість такого твердження.

Крім того, що стосується доводів заявника про дослідження судом апеляційної інстанції нових доказів, зокрема й листа Головного управління ДПС у Вінницькій області від 21 березня 2023 року, то колегія суду звертає увагу заявника на таке.

Суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти і зареєструвати всі документи та докази, що надходять від сторін (як заяви, клопотання, докази), крім того така реєстрація проводиться не суддями, що розглядають справу. При цьому колегія суду звертає увагу Позивача на те, що питання про дослідження таких доказів (визнання їх належними, допустимими, достатніми) вирішується вже безпосередньо під час винесення остаточного судового рішення судом апеляційної інстанції, згідно з процесуальним Законом. Тобто, суд апеляційної інстанції не відмовляє у прийнятті документів, але визначає їхню роль у справі пізніше, забезпечуючи законність та обґрунтованість рішення в розрізі дослідження доводів та заперечень як позовної заяви так і апеляційної скарги (в тому числі щодо прийняття судом таких доказів).

Відтак, колегією суду на стадії підготовки справи до розгляду не здійснювалося прийняття нових доказів, а лише вчинялися процесальні дії в правовому полі статті 267 ГПК України, зокрема щодо вирішення клопотанння про призначення судової експертизи (поданого з дотриманням процесуальних норм) та витребуання доказів для оцінки питання щодо того чи необхідно в даній справі призначити експертизу про котру клопоче сторона по справі.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника, суд, ураховуючи, приписи пункту 5 частини 1 ст.35 ГПУ України та частини 4 статті 35 ГПК України доходить висновку, що наведені заявником доводи в обґрунтування заявленого відводу є необґрунтованими та не є підставами для відводу, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу. Не є підставою для відводу і дії суду, що вчиняються з необхідністю ефективного розгляду справи, скарг, клопотань.

В той же час, суд наголошує, що право на відвід не може використовуватись як засіб впливу на склад суду або як форма вираження незгоди з процесуальними діями суду, що відповідає змісту частини 4 статті 35 ГПК України та принципу nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, правова позиція яких заявників не влаштовує.

Відтак сама по собі незгода учасника справи з висловленою публічною думкою судді щодо юридичного питання, не згода з діями суду при підготовці справи до розгляду та підготовці до розгляду клопотань не свідчить про упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість судді та не є підставою для його відводу відповідно до наведеної норми ГПК України.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року в справі №761/16124/15-ц).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заявник не наводить обґрунтованих підстав, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24 в межах апеляційної скарги Відповідача на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2025 року по справі №902/828/24.

Судова колегія звертає увагу заявника, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

При цьому, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

В даній заяві на переконання колегії суду, твердження скаржника про упередженість та необ`єктивність суддів є припущеннями, які не підтверджені жодними доказами, а обгрунтовані виключно припущенням цієї скарги.

Таким чином, вищезазначені твердження заявника колегія суддів відхиляє. Інших обставин, які викликають у нього сумніви у неупередженості або об`єктивності судді, ним не зазначено.

Відповідно до частини 3 статті 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, оскільки розгляд справи №902/828/24 призначено на 18 грудня 2025 року, а заяву про відвід подано 10 грудня 2025 року, тобто більш, ніж за три робочі дні до судового засідання, заява про відвід підлягає передачі на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статтею 32 цього Кодексу.

У зв`язку з цим, згідно зі статтею 39 Господарського процесуального кодексу України, справа №902/828/24 підлягає передачі для визначення автоматизованою системою відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений Відповідачем 2.

Керуючись статтями 32, 39, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати необґрунтованим заявлений представником Фермерського господарства "Золотий Лев" від 10 грудня 2025 року відвід колегії суддів: головуючого судді Василишина А.Р., суддів Крейбух О.Г., Петухова М.Г. від участі у розгляді справи №902/828/24 .

2. Передати матеріали справи №902/828/24 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Петухов М.Г.