ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2025 р. Справа№ 910/31/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Алданової С.О.

при секретарі судового засідання Муковоз В.І.,

за участю представників:

від позивача - Ліневич Л.В.,

від відповідача - Нестерова І.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 про закриття провадження у справі №910/31/24 (суддя Грєхова О.А. повна ухвала складена - 17.09.2025) за позовом Акціонерного товариства "Енергетична компанія України" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 75 994 630,76 грн та зобов`язання припинити нарахування послуг.

ВСТАНОВИВ наступне.

Акціонерне товариство "Енергетична компанія України" звернулось до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії щодо експорту електричної енергії позивачу за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 14.07.2022 №2309-02024 та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії; стягнення 75 994 630,76 грн. безпідставно набутих коштів (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач на виконання умов Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 14.07.2022 № 2309-02024 виставив позивачу акти приймання-передачі послуг наданих у серпні, вересні, жовтні 2022 року та квітні 2023 року, за якими позивачем здійснена оплата в сумі 75 994 630,76 грн.

Зокрема, вказує на те, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування АТ "Енергетична компанія України" послуг щодо експорту електроенергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги, оскільки нарахування таких послуг не передбачено, як чинним законодавством та і умовами договору. Крім того, таке нарахування порушує міжнародні зобов`язання України. На переконання позивача, відповідач у спірних відносинах фактично зловживає своїм монопольним становищем, шляхом нарахування плати за послуги з передачі обсягів експортованої електричної енергії, які фактично не надаються. Безпідставне нарахування плати відповідачем за послуги з передачі експортованих обсягів електроенергії фактично призводить до порушення міжнародних зобов`язань України. До ціни електричної енергії за міжнародними контрактами не включається тариф на передачу, оскільки такий тариф не повинен сплачувати експортер електричної енергії.

З огляду на наведене вважає, що у відповідача також відсутні правові підстави для набуття і збереження грошових коштів в розмірі 75 994 630,76 грн., які сплачені позивачем на підставі неправомірно виставлених рахунків саме з метою недопущення набуття статусу "Переддефолтний" чи "Дефолтний", а тому спірна сума коштів має бути повернута позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024, позов задоволено частково, закрито провадження у справі в частині вимог про зобов`язання відповідача припинити вчинення дій, спрямованих на нарахування позивачу послуг з передачі електричної енергії по договору від 14.07.2022 при здійсненні її експорту та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються ці послуги, позовну вимогу про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 75 994 630,76 грн. задоволено повністю; присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 75 994 630,76 грн. безпідставно отриманих коштів та 751 520,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2025 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2024, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2024, постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 у справі №910/31/24 скасовано, справу №910/31/24 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 провадження у справі №910/31/24 за позовом Акціонерного товариства "Енергетична компанія України" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 75 994 630,76 грн. та зобов`язання припинити нарахування послуг закрито.

Так, враховуючи добровільну сплату відповідачем позивачу 75 994 630,76 грн, що свідчить про те, що предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи, а отже, і порушене право позивача, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 910/31/24 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Провадження у справі в частині вимог позивача про зобов`язання НЕК "Укренерго" припинити дії, спрямовані на нарахування АТ "Енергетична компанія України" послуг щодо експорту електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 2309-02024 від 14.07.2022 та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії також закрито, оскільки, за висновком суду, на час розгляду цієї справи договір припинив свою дію.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт вказує про те, що сплата ним позивачу коштів в сумі 75 994 630,76 грн відбулась на виконання постанови суду апеляційної інстанції, відповідач, в свою чергу, заперечує проти наявності у нього боргу у вказаній сумі.

Наведене, за висновком апелянта, свідчить про те, що предмет спору не припинив своє існування, а отже підстави для закриття провадження у даній справі відсутні.

В судовому засіданні представник апелянта - відповідача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Статтею 231 ГПК України визначено підстави для закриття провадження у справі. Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті спору у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої позиції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 95)).

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Отже, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Такі висновки викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №916/3006/23.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 4.14 постанови від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказав, що 04.11.2024 відповідачем у справі добровільно виконано рішення суду шляхом перерахування позивачу коштів у розмірі 75 994 630,76 грн. на рахунок позивача.

Отже, враховуючи добровільну сплату відповідачем позивачу 75 994 630,76 грн, що свідчить про те, що предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи, а отже, і порушене право позивача, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 910/31/24 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Разом з тим, відповідач вказує, що наведені кошти були ним сплачені саме на виконання постанови суду апеляційної інстанції, тобто вимушено, та заперечує проти наявності у нього боргу у вказаній сумі.

Колегія суддів зазначає, що вказані заперечення відповідача свідчать про наявність між сторонами спору неврегульованих питань, а отже відповідно предмет спору не припинив своє існування.

Відсутність відкритого виконавчого провадження не свідчить про погодження з боргом, адже сплата відбулась на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно є обов`язковим до виконання в силу закону.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що в цьому випадку відсутні правові підстави для застосування пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про закриття провадження у справі, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, дана справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

Підпунктом в) п. 4 ч.1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, зокрема, про закриття провадження у справі з передачею її на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судових витрат, пов`язаних з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним цієї справи по суті, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 про закриття провадження у справі №910/31/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 про закриття провадження у справі №910/31/24 скасувати.

3. Справу №910/31/24 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова (враховуючи перебування судді Алданової С.О. у відпустці з 25.11.2025 по 28.11.2025 та на лікарняному з 01.12.2025 по 10.12.2025) складена: 11.12.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

С.О. Алданова