ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 Справа № 917/1821/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020", проїзд Галузевий, 70, м.Кременчук, Полтавська область, 39610

до відповідача Полтавська митниця, вул. Героїв Азову, 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022

про стягнення 105 264,66 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Без виклику учасників справи,

установив :

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" просить суд стягнути з відповідача Полтавської митниці 105 264,66 грн збитків, з яких: 86 584,08 грн інфляційних за період жовтня 2024 по липень 2025 включно та 18 552,09 грн 3% річних з 08.10.2024 по 12.08.2025.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Полтавською митницею протиправно було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №24UА806000/2024/000026/2 від 07.10.2024. За наслідками оскарження Позивачем до Полтавського окружного адміністративного суду означеного рішення Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 03.02.2025 у справі №440/14430/24, залишеною без змін Другим апеляційним адміністративним судом постановою від 04.07.2025, про визнання протиправним та скасування рішення позов задовольнив; визнав протиправним та скасував рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №24UА806000/2024/000026/2 від 07.10.2024. Верховний Суд ухвалою від 28.07.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Після набрання рішенням законної сили, 13.08.2025 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" було повернуто надмірно сплачені суми митних платежів за здійснення митного оформлення товару за відповідною митною декларацію у розмірі 736 088,44 грн, що вбачається з виписки по особовому рахунку позивача за 13.08.2025.

Позивач стверджує, що внаслідок прийняття Полтавською митницею протиправного рішення про коригування митної вартості №24UА806000/2024/000026/2 від 07.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" з метою уникнення затримки товару на митниці, без жодних на те правових підстав сплатило митних платежів на загальну суму 736 088,44 грн, які були повернуті лише 13.08.2025, тому просить суд стягнути з Відповідача інфляційні втрати та три проценти річних.

Правовими підставами позову вказано, зокрема, ст. 22, 1166, 1173,1174 ЦК України, ст. 23, 24, 248 Митного кодексу України.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази в копіях (а.с. 16-29) : рішення митниці № UA806000/2024/000026/2 від 07.10.2024, картка відмови № UA8060700/2024/000112, декларація №24UA28U5, платіжна інструкція №233 від 03.10.2024, декларація № 24UA07U4 від 08.10.2024, платіжна інструкція №249 від 08.10.2024, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 202. в справі № 440/14430/24 з Довідкою про набрання рішенням законної сили, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2025 з Довідкою про набрання рішенням законної сили, платіжне доручення №12/08/2025 від 13.08.2025.

Відповідач надав суду за вх № 12994 від 10.10.2025 відзив на позов, за мотивами якого спростовує позовні вимоги, стверджуючи про таке:

- 29.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" звернулося із заявою про повернення надміру сплачених сум митних платежів в порядку ст. 301 Митного кодексу України (вх. ПМ від 31.07.2025 №3511/13/7.23-1), згідно виписки від 13.08.2025 на підставі сформованого електронного висновку кошти у сумі 736 088,44 грн були повернуті на рахунок позивача відповідно приписів Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затв.наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643 з дотриманням встановленої процедури та строків;

- здійснення посадовою особою митниці заходів митного контролю та оформлення їх результатів у формі рішення є реалізацією своїх повноважень та не може кваліфікуватися як протиправна поведінка; позивач не скористався своїм правом оскаржити рішення митного органу до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, у порядку, визначеному ст. 26 МК України, а обрав процедуру судового оскарження, однак тривалий час розгляду справи у суді жодним чином не залежав від дій/бездіяльності Полтавської митниці;

- склад правопорушення Позивачем не доведений, тому позовні вимоги є безпідставними.

Правовими підставами заперечень проти позову вказано, зокрема, ст. 22, 1166, 1173,1174 ЦК України, ст. 24, 26, 54, 55, 301, 318, 336 Митного кодексу України, ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 45 Бюджетного кодексу України та Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затв.наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643.

На підтвердження обґрунтованості заперечень проти позовних вимог Відповідач надав, зокрема, наступні докази в копіях (а.с. 43-61) : рішення №UA806000/2024/000026/2 від 07.10.2024, митну декларацію №24UA28U5, митну декларацію №24UA07U4, обороти учасника ЗЕД з 08.10.2024 по 14.01.2025, заява ТОВ "Атлантик 2020" від 29.07.2025 (вх.ПМ №3511/13/7.23-1 від 31.07.2025), висновок Полтавської митниці про повернення коштів з бюджету №76 від 12.08.2025, виписку "Рух по бюджетних рахунках" за 13.08.2025.

Позивач надав суду за вх № 1314 від 15.10.2025 відповідь на відзив, за мотивами якої спростовує доводи Відповідача та наполягає на тому, що у діях митниці є склад цивільного правопорушення, що встановлено судовим рішенням у справі №440/1413/24, у зв`язку із скасуванням рішення митниці в судовому порядку воно втратило силу з моменту прийняття, за час перебування сплачених Позивачем коштів за скасованим у судовому порядку рішенням, не у його вільному обігу він зазнав втрат від інфляційних процесів; право Позивача оскаржувати дії митниці в судовому порядку гарантоване прямими нормами Конституції України; заява про повернення коштів подана Позивачем без зволікань.

Відповідач надав суду за вх № 13470 від 20.10.2025 заперечення на відповідь на відзив, за мотивами яких спростовує твердження Позивача про понесення ним збитків та наполягає на неправомірності позовних вимог, частково відтворюючи мотиви відзиву на позов.

Інших заяв по суті спору не надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

24.09.2025 до Господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" до Відповідача Полтавської митниці про стягнення 105 264,66 грн збитків.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 справу № 917/1821/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 29.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Платіжною інструкцією № 233 від 03.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" здійснено платіж за митне оформлення товару в розмірі 1 796 000,00 грн (арк.с. 11).

04.10.2024 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" подано електронну митну декларацію №24UA28U5, якою було задекларовано для митного оформлення в режимі імпорту товар - розчинник комплексний Solvent complex PROF-1, код TNVED (арк.с. 10).

В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість товарів за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Під час митного оформлення посадові особи Полтавської митниці прийняли рішення, оформлене карткою відмови Полтавської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА806070/2024/000112 від 07.10.2024 (арк.с. 8-9) та скоригували митну вартість товару шляхом прийняття рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806000/2024/000026/2 від 07.10.2024 (арк.с. 16-17).

Не погодившись з означеним рішенням Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806000/2024/000026/2 від 07.10.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" оскаржило його до суду в порядку адміністративного судочинства.

За наслідками оскарження Позивачем до Полтавського окружного адміністративного суду означеного рішення Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 03.02.2025 у справі №440/14430/24, залишеним без змін Другим апеляційним адміністративним судом постановою від 04.07.2025, про визнання протиправним та скасування рішення позов задовольнив; визнав протиправним та скасував рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №24UА806000/2024/000026/2 від 07.10.2024, розподілив судові витрати (арк.с. 14-17, 19-22). Верховний Суд ухвалою від 28.07.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження у цій справі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129135649).

Отже, 04.07.2024 рішення адміністративного суду у справі № №440/14430/24 набрало законної сили, про що також свідчить довідка № 1670/401700 від 08.08.2025 (арк.с. 18).

29.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" звернулося до Полтавської митниці із заявою про повернення надміру сплачених сум митних платежів в порядку ст. 301 Митного кодексу України (вх. ПМ від 31.07.2025 №3511/13/7.23-1, арк.с. 52-53).

12.08.2025 Полтавською митницею сформовано електронний висновок № 76 про повернення коштів з бюджету, кошти у сумі 736 088,44 грн повернуті на рахунок позивача 13.08.2025, що підтверджується банківською випискою від 13.08.2025 (арк.с. 60) та визнається сторонами.

Вважаючи свої права порушеними, Позивач звернувся до суду з цим позовом з вимогою про стягнення з Відповідача 105 264,66 грн збитків, з яких: 86 584,08 грн інфляційних за період жовтня 2024 по липень 2025 включно та 18 552,09 грн 3% річних з 08.10.2024 по 12.08.2025, обраховані виходячи з суми коштів 736 088,44 грн.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Подібний висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 24 Митного кодексу України будь-яка особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки. Тобто, рішення, дії або бездіяльність посадових осіб митних органів можуть бути піддані судовому контролю. Проте, факт їх скасування чи визнання неправомірними не може в обов`язковому порядку свідчити про наявність винних дій посадових осіб митниці, особливо у формі умислу, оскільки вони в будь-якому випадку вчинені в межах визначеної митним законодавством компетенції в рамках реалізації своїх повноважень. Факт визнання неправомірним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів свідчить лише про скасування у судовому порядку відповідного результату митного контролю та в жодному разі не свідчить про неправомірність дій митниці, які передували його винесенню.

За приписами пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Частиною 7 ст. 55 Митного кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету (стаття 45 Бюджетного кодексу України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення або дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643, який набрав чинності з 26.09.2017 (далі - Порядок № 643).

Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

У пунктах 4 - 7 зазначеного Порядку, зокрема, передбачено, що після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу. Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО. Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів. Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюють територіальні органи Казначейства протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття електронного висновку митниці Держмитслужби (пункт 11 Порядку № 643).

Таким чином, порядок повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів чітко регламентований і передбачає сукупність послідовних дій учасників зазначених правовідносин, а тому й питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення спірних сум річних та інфляційних необхідно вирішувати у площині наведених норм права (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2024 року у справі № 910/17506/23).

З матеріалів справи вбачається, що рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №24UА806000/2024/000026/2 від 07.10.2024 визнано протиправним та скасоване рішенням Полтавського окружного адміністративного суду №440/14430/24 від 03.02.2025, яке набрало законної сили 06.12.2024.

Проте в силу наведених вище норм права обов`язок Полтавської митниці з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів виникає виключно після подання Позивачем відповідної заяви та у строки, передбачені Порядком № 643.

Під час розгляду цієї справи суд встановив, що з відповідною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантік 2020" звернулося до Полтавської митниці 29.07.2025 (вх. ПМ від 31.07.2025 №3511/13/7.23-1), 12.08.2025 Полтавською митницею сформовано електронний висновок № 76 про повернення коштів з бюджету, кошти у сумі 736 088,44 грн повернуті на рахунок позивача 13.08.2025, що підтверджується банківською випискою від 13.08.2025 та визнається сторонами.

Викладене дає суду підстави для висновку, що кошти в сумі 736 088,44 грн як помилково та/або надміру сплачені сум митних платежів, повернуті Позивачеві відповідно встановленої процедури та у визначені строки згідно Порядку № 643, що виключає притягнення Відповідача до відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат та процентів річних за приписами ст. 625 ЦК України, що складають ціну позову у цій справі.

Суд в силу приписів ст. 236 ГПК України застосовує до спірних правовідносин сформульовану у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2024 у справі №910/17506/23 правову позицію про необхідність застосування до подібних правовідносин приписів ст.301 Митного кодексу України, ст.43 Податкового Кодексу України, ст.45 Бюджетного кодексу України, та враховувати процедуру, передбачену Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затв.наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, і вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення спірних сум річних та інфляційних у площині наведених норм права.

Посилання Позивача на правовий висновок КГС ВС у постанові від 17.10.2024 у справі № 910/17506/24 є некоректним, оскільки Позивачем допущена помила при зазначенні номеру справи, а наведена Позивачем у позовній заяві правова позиція суду є протилежною тій, що містить текст постанови КГС ВС від 17.10.2024 у справі № 910/17506/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122407020), яку й застосував суд під час вирішення спору у цій справі.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є неправомірними, не обґрунтованими поданими сторонами доказами та не відповідають нормами матеріального права, Відповідачем спростовані, а тому задоволенню не підлягають.

Решту доводів учасників суд почув, проте вони не впливають на оцінку суду обставин спірних правовідносин.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Стосовно розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду згідно платіжної інструкції № 304 від 16.09.2025 Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (арк.с. 26). Зарахування судового збору у розмірі 3 028,00 грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується довідкою (арк.с. 31).

Відповідності до ст. 129 ГПК України понесені Позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення підписано 09.12.2025 року (в перший робочий день після виходу судді з лікарняного).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик