ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2025 р. Справа№ 920/618/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Невструєв Л.Б. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Четвертак Л.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня»

на рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025, повний текст якого складено та підписано 18.07.2025.

у справі №920/618/25 (суддя Вдовенко Д.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг»

до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня»

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

08.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» звернулося до Господарського суду Сумської області із позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» у якій суд стягнути з відповідача 607 266 грн 40 коп., в тому числі:

- 592 960, 44 грн заборгованості за спожиту електричну енергію у період з червня до серпня 2024 року;

- 8 894, 41 грн інфляційних втрат;

- 3 411, 55 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу № 238 від 29.12.2023.

Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 7 263,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30 000, 00 грн.

Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав норми статей 212, 525, 530, 549, 610 - 612, 625 ЦК України.

Короткий зміст заперечень відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що застосування штрафних санкції до відповідача є безпідставним та необґрунтованим, оскільки всі затримки у розрахунках сталися з вини позивача. Зазначає, що він просив надіслати на його адресу остаточний рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії з 01.06.2024 на підставі узгодженої сторонами у додаткові угоді № 3 від 13.06.2024 ціни електричної енергії. Однак позивач проігнорував його пропозицію та не надав рахунок на оплату та акт приймання-передачі електричної енергії. У відповідь на претензію відповідач направив позивачу лист від 08.01.2025 № 01-16/7/17, в якому зокрема зазначив, що КНП СОР "Обласна дитяча клінічна лікарня" спожила у червні-серпні 2024 року 103451 Квт*год електричної енергії відповідно до договору та не заперечує оплатити 592960,44 грн. (в т.ч. ПДВ) за спожиту електричну енергію, просив надіслати рахунок на оплату на зазначену суму та акт приймання-передачі електричної енергії для належного розрахунку. В подальшому позивач надіслав рахунки на оплату (вже за узгодженим тарифом), але вони датовані 30.06.2024, 31.07.2024, 31.08.2024, хоча складені фактично у січні 2025 року.

Щодо витрат на послуги адвоката, відповідач зазначає, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є значно завищеним враховуючи додаткову угоду № 9/25 від 03.03.2025 та акт № 1/09/25 про прийняття-передачі наданих послуг, оскільки перелік документів на ознайомлення є незначним, а кількість годин на послугу щодо ознайомлення з переліком цих документів складає 4 години, що поза межами розумного часу. Це також, за посиланням відповідача, стосується і годин на підготовку позовної заяви (5 годин). Також зазначає, що на його думку, незрозумілою є послуга адвоката позивача щодо направлення адвокатського запиту до "Розподільника електричної енергії" та аналіз відповіді на цей запит, оскільки а ні відповідач, а ні позивач по справі не оскаржують факт надання/отримання електричної енергії та її обсяг.

Короткий зміст судового рішення що оскаржується

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі №920/618/25 позов задоволено повністю. Суд стягнув з Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» 592 960 грн 44 коп. заборгованості, 8894 грн 41 коп. інфляційних втрат, 3411 грн 55 коп. 3% річних, 7263 грн 20 коп. витрат по сплаті судового збору, 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення, з посиланням на статті 11, 526, 612, 613, 617, 625, 629 ЦК України мотивовано тим, що судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати електричної енергії, суд визнав доведеним у повному обсязі, а тому задовільнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 592 960 грн 44 коп. заборгованості за поставлену та спожиту відповідачем електроенергію. Також суд погодився з розрахунком позивача щодо нарахування за несвоєчасну оплату електричної енергії 3-х % річних в сумі 3411 грн 55 коп. та інфляційних втрат в розмірі 8894 грн 41 коп. за період з 25.02.2025 до 05.05.2025, виходячи з суми заборгованості за період червень-серпень 2024 року в розмірі 592 960 грн 44 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу (з урахування уточнення), в якій просить його скасувати в частині стягнення з Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» 8 894,41грн інфляційних втрат, 3 411,55 грн 3% річних, 7 263, 20 грн витрат по сплаті судового збору, 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга, з посиланням на п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» ст. ст. 629, 662, 71 ЦК України обґрунтована тим, що судове рішення прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

А саме апелянт посилається на те, що:

- рахунки на оплату та акти виконаних робіт, датовані 30.06.2024, 31.07.2024 та 31.08.2024, не можуть бути оплачені з обласного бюджету, оскільки фактичне складання вказаних документів відбулося у січні 2025 року;

- застосування штрафних санкцій є безпідставними та необґрунтованими, бо всі затримки в розрахунку виключно з вини позивача;

- в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо направлення та отримання споживачем актів приймання-передачі на день складання відповідних актів за узгодженою сторонами ціною;

- суд не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, щодо можливості зменшення процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора;

- щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в акті №01/09/25 зазначено підготовка позовної заяви до Господарського суд Одеської області, тобто до акту включено послугу, яка не надавалася адвокатом в межах справи №920/618/25, що розглядалася Господарським судом Сумської області;

- адвокатський запит до Розподільника електричної енергії, аналіз відповіді на запит - це процесуально недоречні дії та документи, які не є доказами по справі, а лише необґрунтовано збільшують вартість послуг адвоката;

- враховуючи складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами фактично наданих адвокатських послуг апелянт вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу повинна бути зменшена судом апеляційної інстанції до розумного розміру.

Правова позиція щодо апеляційної скарги позивача

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, посилаючись на те, що:

- доводи апелянта про неможливість оплати рахунків, датованих червнем-серпнем 2024 року, є безпідставними, не підтверджені жодною нормою Бюджетного кодексу України та не узгоджуються з договірними умовами, практикою обліку та судовою практикою;

- позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат з відповідача є правомірними та обґрунтованими;

- щодо належних та допустимих доказів щодо направлення та отримання відповідачем актів приймання-передачі відповідач суперечить своїм же твердженням в апеляційній скарзі, намагаючись ввести суд в оману;

- розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 10 000,00 грн є обґрунтованим у спірних правовідносинах та пропорційним до предмета спору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Буравльов С.І., Ходаківська І.П.

08.08.2025 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, в якій просить прийняти до розгляду уточнену апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 по справі №920/618/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 920/618/25. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з господарського суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2085/25 від 03.09.2025, у зв`язку з перебуванням суддів: Буравльова С.І. який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №920/618/25.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Ходаківська І.П., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі №920/618/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 29.10.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 22.10.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 22.10.2025 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П., яка входить до складу колегії суддів, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №920/618/25.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» на рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі №920/618/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О. Розгляд справи ухвалено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 29.10.2025.

Явка представників учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні 29.10.2025 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.10.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення в частині задоволення позову скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів визнав встановленими такі обставини.

29.12.2023 між сторонами укладений договір № 238 про постачання електричної енергії споживачу.

Цей договір укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням порядку та умов, встановлених Законом України "Про публічні закупівлі" та іншими законодавчими актами, що регулюють відносини в сфері публічних закупівель, Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних, послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії, як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає платне придбання товару (надання послуг).

Відповідно до 2.1. договору постачальник зобов`язується у 2024 році поставити споживачу електричну енергію ДК 021-2015: 0931.0000-5 (Електрична енергія) (далі - електрична енергія або товар) для забезпечення потреб електроустановок споживача з загальною дозволеною потужністю 674 кВт, а споживач зобов`язується оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що плановий обсяг постачання електричної енергії за договором складає 800000 кВт/год на рік.

Згідно з п. 3.2. договору строк поставки електричної енергії 31.12.2024.

За умовами п. 3.3. договору місце поставки електричної енергії - 40031, м. Суми, вулиця Ковпака, 22 (будівлі споживача).

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за поставлену споживачу електричну енергію здійснюються за цінами, що встановлюються за підсумками проведеної процедури закупівлі, передбаченої Законом. Сторони домовилися про те, що ціна (тариф) на електричну енергію, визначена за результатами процедури закупівлі, є обов`язковою для сторін.

Пункт 5.11. договору визначає, що бюджетні зобов`язання за договором виникають між сторонами у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань, затверджених на 2024 рік.

Згідно з п. 5.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 13.06.2024 до договору) ціна (тариф) електричної енергії становить 4,7765 грн. за 1 кВт/год, крім того ПДВ 0,9553 грн., всього з ПДВ - 5,7318 грн.

За умовами п. 5.3. договору загальна вартість договору становить 4 372 400 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 728733 грн. 33 коп: за рахунок кошторисних призначень 3 224 645,00 грн., враховуючи ПДВ; за рахунок відшкодованих коштів 1 147 755,00 грн., враховуючи ПДВ.

Пунктом 5.5. договору визначено, що ціна за одиницю товару, вказана в п.5.2. договору, підлягає перегляду у разі зміни ціни електричної енергії на ринку у торговій зоні «Об`єднані енергетичні системи України».

Зміну ціни за одиницю товару сторони оформлюють шляхом підписання додаткової угоди до договору, яка набуває чинності з дати її підписання, якщо інше не передбачено додатковою угодою, та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.12. договору оплата здійснюється за фактично використаний обсяг електричної енергії.

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.13. договору).

За умовами п. 5.15.1-15.15.4 договору оплата вартості фактично спожитої електроенергії здійснюється споживачем протягом 10 робочих днів з дня підписання сторонами акта приймання-передачі, який складається в наступному порядку.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця наступного за розрахунковим зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленої (поставленої) електроенергії споживачу за розрахунковий період, що складений між ОСР та споживачем.

На підставі отриманих від споживача даних ОСР постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі електроенергії за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом п`яти днів з дати одержання акта приймання-передачі електроенергії зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі електроенергії, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі електроенергії.

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання- передачі електроенергії або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитої електроенергії встановлюється відповідно до даних ОСР.

Згідно з п. 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині реалізації електричної енергії з 01.01.2024 до 31 грудня 2024 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 13.1. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленої електричної енергії у період з червня до серпня 2024 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 592 960 грн 44 коп.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Відповідачем оскаржено рішення в частині стягнення 8 894, 41 грн інфляційних втрат, 3 411,55 грн 3% річних, 7 263, 20 грн витрат по сплаті судового збору, 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Рішення в частині стягнення заборгованості за поставлену та спожиту електричну енергіє в суммі 592 960,44 грн відповідачем не оскаржується. коп. заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Отже апеляційний перегляд здійснюється судом апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги в частині стягнення інфляційних втрат, 3-х % річних та судових витрат.

Як вже зазначено, в цій частині апелянт посилається на те, що застосування штрафних санкцій є безпідставними та необґрунтованими, оскільки всі затримки в розрахунку виключно з вини позивача. Рахунки на оплату та акти виконаних робіт, датовані 30.06.2024, 31.07.2024 та 31.08.2024, не можуть бути оплачені з обласного бюджету, оскільки фактичне складання вказаних документів відбулося у січні 2025 року.

Проаналізувавши обставини справи та перевіривши доводи сторін з огляду на докази, що подані сторонами, колегія дійшла висновку, про безпідставність зазначених доводів доводи апелянта з огляду на таке.

Щодо визначення періоду прострочення грошового зобов`язання

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону (частина шоста 276 ГК України).

Частиною сьомою статті 276 Господарського кодексу України визначено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Суд першої інстанції правильно, на підставі сукупності належних та допустимих доказів встановив наступні обставини.

01.07.2024 позивач направив відповідачу лист №108, в якому запропонував збільшити ціну за 1 кВт/год з 01.06.2024. До листа позивач додав проект додаткової угоди № 4 до договору.

Додаткова угода сторонами не підписана.

31.07.2024 відповідач надав відповідь на лист №108, в якій відмовився від збільшення ціни за одиницю товару, повідомив позивача про розірвання договору, просив надіслати на адресу відповідача остаточний розрахунок та акти приймання-передачі електричної енергії з 01.06.2024, враховуючи узгоджену сторонами ціну електричної енергії в додатковій угоді № 3 від 13.06.2024.

Відповідач не підписав акти приймання-передачі електричної енергії за червень, липень та серпень 2024 року, в яких вартість електричної енергії позивач визначив за вищою ціною, ніж встановлена договором згідно з додатковою угодою № 3 від 13.06.2024. За цих обставин відповідач також не підписав акт звірки взаємних розрахунків по стану за період з 01.01.2024-01.11.2024.

30.12.2024 позивач направив відповідачу претензію № 224 (разом з актами прийому-передачі електричної енергії від 30.06.2024, від 31.07.2024, від 31.08.2024 та рахунками на оплату) про сплату заборгованості в сумі 784 568,64 грн за поставлену електричну енергію в червні, липні, серпні 2024 року.

Ця сума заборгованості визначена з урахуванням ціни електричної енергії, що не погоджена сторонами, оскільки додаткова угода № 4 не підписана відповідачем.

08.01.2025 відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» спожила у червні-серпні 2024 року 103451 кВт/год електричної енергії відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу № 238 від 29.12.2023 та не заперечує оплатити 592960,44 грн (в.т.ч. ПДВ) за спожиту електричну енергію. Відповідач просив надіслати рахунок на оплату цієї суми та акт приймання-передачі електричної енергії для належного розрахунку.

13.01.2025 позивач листом від 10.01.2025 № 10/01-25 направив відповідачу для підписання акти приймання-передачі електричної енергії №УГТ00002313 від 30.06.2024, №УГТ00002780 від 31.07.2024 та №УГТ00003006 від 31.08.2024 на загальну суму 592 960 грн 44 коп. (за ціною, погодженою сторонами в додатковій угоді № 3 від 13.06.2024) та рахунки на оплату №2318 від 30.06.2024, №2790 від 31.07.2024, №3026 від 31.08.2024.

Лист з додатками відповідач отримав 15.01.2025, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 63).

Акти приймання-передачі електричної енергії №УГТ00002313 від 30.06.2024, №УГТ00002780 від 31.07.2024 та №УГТ00003006 від 31.08.2024 на загальну суму 592 960 грн 44 коп. відповідач не підписав, мотивованої відмови від підписання актів не надав.

З урахуванням умов п. 5.15.4. договору, оскільки відповідач не повернув підписані оригінали актів, не надав письмової обґрунтованої відмови від їх підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним (лютого 2025 року), такі акти вважаються підписаними споживачем.

Обсяг спожитої електроенергії за спірний період (103451 Квт*год) відповідач підтверджує.

Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно виснував, що з урахуванням умов п. 5.15 договору відповідач був зобов`язаний оплатити електричну енергію у строк до 24.02.2025 включно.

Доводи апелянта про те, що рахунки на оплату та акти виконаних робіт, датовані 30.06.2024, 31.07.2024 та 31.08.2024, не можуть бути оплачені з обласного бюджету, оскільки фактичне складання вказаних документів відбулося у січні 2025 року колегія вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не звільняють відповідача від оплати заборгованості за передану та спожиту ним електричну енергію за спірний період.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не розрахувався за електричну енергію у цей строк. Отже підтверджена заборгованість становить 592 960,44 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про те, що прострочення кредитора (до січня 2025 року) щодо підготовки актів приймання-передачі електричної енергії за червень - серпень 2024 року за погодженою сторонами у договорі ціною на загальну суму 592 960,44 грн, не є підставою для звільнення відповідача від оплати фактично отриманої електричної енергії відповідно до договору.

З розрахунку позивача вбачається, що за несвоєчасну оплату електричної енергії відповідачу нараховані 3% річних в сумі 3 411, 55грн та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 8 894, 41 грн за період з 25.02.2025 до 05.05.2025, виходячи з суми заборгованості за період червень-серпень 2024 року в розмірі 592 960,44 грн, з урахуванням строків розрахунків, визначених договором.

Зазначений розрахунок перевірено судом апеляційної інстанції. Отже суд правильно дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3411,55 грн 3% річних, 8 894,41 грн інфляційних втрат за період з 25.02.2025 до 05.05.2025.

Викладені висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані. Оскаржене рішення відповідає положенням ст. 625 ЦК України.

Ця норма визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

У справі що розглядається суд апеляційної інстанції, з урахуванням обставин справи не вбачає підстав для зменшення розміру 3-х% річних, оскільки вони визначені у мінімальному розмірі визначеному ст. 625 ЦК України, водночас наявність підстав для зменшення апелянтом не доведена.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу

У своєму позові позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну справничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн (гонорар). (а.с. 6).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив щодо цих витрат, оскільки вважає зазначений розмір гонорару значно завищеним. (а.с. 98-100).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження понесених витрат позивачем додано наступні докази:

- копію договору № 2/24 про надання правничої допомоги від 17.02.2024;

- копію додаткової угоди № 9/25 від 03.03.2025 до договору;

- копію детального опису наданої професійної правничої допомоги;

- копію акту про приймання-передачі наданих послуг № 1/09/25 від 08.05.2025;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4409/10 від 23.12.2010;

- копію довіреності № 13 від 02.01.2025. (а.с. 70-77).

Розглянувши надані позивачем докази колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами частини другої статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 126 цього ж Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).

Згідно матеріалів справи, 09.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» (далі - Клієнт) та Адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем (далі - Адвокат) укладено Договір про надання правничої допомоги №2/24, за змістом якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту (а.с. 70).

В розділі 4 Договору сторони визначили порядок оплати цих послуг у формі гонорару. Факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг. (п. 4.6. Договору).

У Додатковій угоді №9/25 від 03.03.2025 сторони погодили розмір погодинної ставки Адвоката за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 3 000,00 грн та за участь у судових засіданнях на рівні 2 500,00 грн за одне судове засідання (п. 2.1., п. 2.2. Додаткової угоди).

В Акті про прийняття-передачі наданих послуг №1/09/25 від 08.05.2025 сторони узгодили перелік наданих послуг правничої допомоги:

- ознайомлення адвоката з документами щодо несплати заборгованості - 12 000,00 грн/4 год.;

- підготовка та направлення адвокатського запиту до Розподільника електричної енергії. Аналіз відповіді на адвокатський запит - 3 000,00 грн/1 год.;

- підготовка позовної заяви - 15 000,00 грн/5 год.

Всього: 30 000,00 грн.

Зазначений перелік наданих послуг та їх вартість вказано також в Детальному описі наданої професійної правничої допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись принципами справедливості та пропорційності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткову відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу (в сумі 20 000,00 грн), з урахуванням таких критеріїв, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи.

Водночас, суд першої інстанції врахував, що справа не є складною, предметом спору у справі є стягнення заборгованості за договором, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. У відзиві на апеляційну скаргу позивач також погодився із зазначеною сумою.

Доводи апеляційної скарги про те, що до Акту прийняття-передачі наданих адвокатом послуг від 08.05.2025 включено послугу, яка не надавалась адвокатом позивача, а саме: «підготовка позовної заяви до Господарського суду Одеської області на загальну суму 15 000,00 грн» колегія вважає безпідставними, адже очевидним є факт допущення позивачем описки у назві суду, до якого позивачем подано позов у цій справі. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що допустив описку в цій частині. Отже, зазначене на переконання колегії не спростовує той факт, що позивачем була надана послуга за складання позову у цій справі.

Також апелянт посилається на те, що в таблиці Акту перелічено документи, з якими адвокат ознайомлювався 4 год., що становить 12 000,00 грн, тому на його думку, адвокатський запит до Розподільника електричної енергії, аналіз відповіді на запит - це процесуально недоречні дії та документи, які не є доказами по справі, а лише необґрунтовано збільшують вартість послуг адвоката, тому стягнення 3000,00 грн за цю послугу адвоката є зовсім необґрунтованими витратами у справі №920/618/25.

Ці доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки запит адвоката та відповідь на нього здійснені з метою захисту прав позивача, стосуються суті спору та визначення об`єму поставленої енергії.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі №920/618/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано після виходу судді Алданової С.О. з лікарняного, - 11.12.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков