ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03 грудня 2025 рокуСправа № 921/371/25
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденко О.В.
у справі
за заявою боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маммон"
за участі представників:
кредитора: Шимечко А.Я.;
боржника: Шевчук Ю.В., директор;
розпорядника майна: Півторак В.М.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Маммон"; введено процедуру розпорядження майном; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Півторака В.М.; призначено попереднє засідання суду.
Через систему "Електронний суд" 08.09.2025 до суду надійшла заява ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" з грошовими вимогами до боржника на суму 5 833 485,37 грн, з яких 5 828 640,57 грн сума основного зобов`язання та 4 844,80 грн. судового збору, яка ухвалою суду призначена до розгляду у попередньому судовому засіданні 01.10.2025
15.09.2025 від розпорядника майна ТОВ "Маммон" Півторака В.М. через систему "Електронний суд" надійшло повідомлення б/н (вх. №6503) про результати розгляду грошових вимог кредитора.
В подальшому, 03.12.2025 через систему "Електронний суд" від ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" надійшла заява №б/н (вх. №8501) від 02.12.2025 про збільшення розміру грошових вимог, в якій заявник просить визнати та включити грошові вимоги ПАТ "ТЕМЗА" до ТОВ "Маммон" у розмірі 961 708,72 грн (безпідставно збережені кошти за користування земельними ділянками) до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Маммон" як вимоги четвертої черги.
Представник ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" в попередньому судовому засіданні підтримав заявлені грошові вимоги з підстав, наведених у заяві. При цьому зазначив, що заява про збільшення вимог кредитора подана ним відповідно до ст.46 ГПК України.
Розпорядником майна боржника в попередньому засіданні надані пояснення та зазначено про визнання в повному обсязі заявлених вимог. Також, з огляду на те, що Шевчук Ю.В. контролює ТОВ "Маммон", як засновник, а ПАТ "ТЕМЗА", як кредитор, то між кредитором і боржником виникає опосередкований зв`язок через ОСОБА_1 , який може впливати на їхні рішення. Це підпадає під визначення заінтересованих осіб, оскільки обидві юридичні особи перебувають під контролем однієї й тієї ж третьої особи (засновника, кредитора).
Розглянувши в попередньому засіданні заяву про визнання грошових вимог та документи, додані до заяви, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, суд вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Щодо заяви про збільшення кредиторських вимог.
Відповідно до абз. 1, 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Заява ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" з грошовими вимогами до боржника надійшла до суду 08.09.2025.
Попереднє засідання суду у справі про банкрутство ТОВ "Маммон" було призначено вперше на 01.10.2025 та в подальшому неодноразово відкладалося: 22.10.2025, 19.11.2025, 03.12.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження (стаття 7 КУзПБ).
В свою чергу, за приписами п. 2 ч. 2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог-до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Натомість, заява про збільшення розміру грошових вимог подана кредитором 03.12.2025, тобто поза межами встановленого процесуального строку.
Відповідно до ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.
Виходячи з вище наведеного суд заяву кредитора №б/н (вх. №8501) від 02.12.2025 про збільшення або зменшення/збільшення розміру позовних вимог залишає без розгляду.
Щодо заявлених кредиторських вимог.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.
У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).
Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:
- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;
- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;
- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.
Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).
Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).
Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником.
Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.
Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).
За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.
У спірних правовідносинах кредиторські вимоги складаються із суми основного зобов`язання та судового збору.
Щодо заявлених кредиторських вимог у розмірі 33 466, 38 грн.
Західний апеляційний господарський суд 04.04.2024 ухвалив додаткове рішення про розподіл судових витрат у справі №921/2/21(921/744/21) та стягнув з ТОВ "Маммон" на користь ПАТ "ТЕМЗА" судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 33 466, 38 грн.
05.02.2025 Господарським судом Тернопільської області видано наказ про примусове виконання додаткової постанови про стягнення з боржника в користь кредитора 33 466, 38 грн, який 14.03.2025 було надано для виконання в Тернопільський відділ ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
На час розгляду заяви кредитора судове рішення в цій частині не виконано, заборгованість в сумі 33 466,38 грн не погашена. Доказів, які б засвідчували протилежне матеріали справи не містять.
Таким чином, грошові вимоги ПАТ "ТЕМЗА" в цій частині підлягають визнанню у заявленому розмірі.
Щодо заявлених 5 795 174,19 грн кредиторських вимог.
Кредиторські вимоги в означеній сумі складаються із нарахованих збитків, що за твердженням кредитора були завдані ПАТ "Темза" боржником, внаслідок незаконного знесення/демонтажу ТОВ "Маммон" приміщення гаража під літерою "Ж", загальною площею 463,1 кв. м., котре знаходилося за адресою: м. Тернопіль, вул. Д. Нечая, 25 та належало на праві власності кредитору.
Так, із матеріалів справи слідує, що станом на 03.09.2008 року, за даними Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №20100049 власником приміщення гаражу для автотранспорту під літерою "Ж" площею 463,1 кв. м. було ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" на підставі наказу Української державної будівельної корпорації "УКРБУД" №162 від 26.04.1994 та Акту приймання - передавання нерухомого майна у власність ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" від 25.09.2003.
Той факт, що зазначене Товариство було власником цієї будівлі засвідчується також рішенням Господарського суду Тернопільської області від 15.12.2016 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 по справі №921/452/13-г/7, які залишені без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2017 та набрали законної сили.
Разом із цим, суд приймає до уваги ту обставину, що спірне нерухоме майно вибуло із власності ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод".
Зокрема, за даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180414235 від 10.09.2019, за наслідками проведеної 06 вересня 2019 року державної реєстрації, власником будівлі гаража для автотранспорту "Ж" котра знаходилася за адресою: м. Тернопіль, вул. Д. Нечая, 25 стало ТОВ "Маммон".
Із висновку, що складений посадовими особами ТОВ "Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області" №22-01/06-21 слідує, що станом на 22.06.2021 ця нерухоме майно було фактично наявне.
В свою чергу, із Акту обстеження нежитлових будівель у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, складеного 06.07.2021 комісією у складі директора та техніка ТОВ "Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області" та представника ТОВ "Маммон" слідує, що будівля гаражу для автотранспорту літери "Ж" загальною площею 463,1 кв. метри знесена/демонтована.
При цьому варто відзначити, що окрім посилання кредитора у заяві на те, що це знесення здійснено посадовими особами ТОВ "Маммон", або за їх згодою, ніяких інших доказів, якими б це твердження засвідчувалося, матеріали справи не містять.
Але у будь-якому разі, за імперативними вказівками статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
При цьому суд констатує, що із вересня 2019 єдиним власником спірної будівлі гаражу було ТОВ "Маммон". Відтак саме останнє вправі розпоряджатися цією нерухомістю на власний розсуд (частина 1 статі 319 Цивільного кодексу України).
Посилання заявника на судові рішенні у справах №921/2/21(921/462/22), №921/2/21(921/463/22) та №921/2/21(921/744/21) як доказ того, що ПАТ "Темза" було законним власником гаража для автотранспорту "Ж" котрий знаходилася за адресою: м. Тернопіль, вул. Полковника Д. Нечая, 25, а ТОВ "Маммон" лише його незаконним володільцем оцінюється судом критично з наступного.
З наведеного слід прийти до висновку що жодна із перелічених вище судових справ не стосувалася спірної нерухомості-будівлі гаража для автотранспорту "Ж" котра знаходилася за адресою : АДРЕСА_1 .
Більше того, витребувавши майно з незаконного володіння ТОВ "Маммон" на користь ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" Західний апеляційний господарський суд у постанові від 10.08.2023 у справі №921/2/21(921/622/22) вказав на те, що:
- ... перехід права власності на усі вищевказані земельні ділянки, будівлі та споруди, які в силу вищеописаних норм законодавства мають статус предмета іпотеки, здійснено протиправно, оскільки відчужено від ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" до ОСОБА_1 , а згодом від ОСОБА_1 до ПМП "777", від ПМП "777" до ОСОБА_1 та в черговий раз від ОСОБА_1 до ТОВ "Маммон", адже в період з 31.10.2008 до 12.04.2019 іпотекодержателем цього майна було ПАТ "Універсал Банк", згода якого на вчинення вказаних правочинів була відсутня;
- відтак, відповідно до ст.12 Закону України "Про іпотеку" вказані правочини щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна є недійсними (нікчемними) в силу закону, що не взято до уваги місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, всупереч вимог ч.2. ст.215 Цивільного кодексу України;
- ... Приватне мале підприємство "777", ОСОБА_1 , а також ТОВ "Маммон" є недобросовісними набувачами зазначеного спірного нерухомого майна, оскільки право власності на це майно набуте вказаними суб`єктами спірних правовідносин з порушенням вимог ст.12 Закону України "Про іпотеку" і про такі порушення знав єдиний засновник корпоративних осіб ОСОБА_1 .
Аналогічно по справі №921/2/21(921/463/22) у постанові від 20.08.2023 року суд апеляційної інстанції зазначив, що:
- ... перехід права власності на вищевказані спірні об`єкти нерухомого майна, яке в силу вищеописаних норм законодавства має статус предмета іпотеки, здійснено протиправно, оскільки відбулось саме відчуження від ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" до ОСОБА_1 , а згодом від ОСОБА_1 до ТОВ "Маммон", адже в період з 31.10.2008 до 12.04.2019 іпотекодержателем цього майна було ПАТ "Універсал Банк", згода якого на вчинення вказаних правочинів не надавалася;
- ... відтак, відповідно до ст.12 Закону України "Про іпотеку" вказані правочини щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна є недійсними (нікчемними) в силу закону, що не взято до уваги місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, всупереч вимог ч.2. ст.215 Цивільного кодексу України;
- ОСОБА_1 та відповідно ТОВ "Маммон" є недобросовісними набувачами зазначеного спірного нерухомого майна, оскільки право власності на це майно набуте вказаними суб`єктами спірних правовідносин з порушенням вимог ст.12 Закону України "Про іпотеку" і про такі порушення знав єдиний засновник вказаного товариства ОСОБА_1 ".
Таким чином, судові рішення, винесені судами різних інстанцій по справах №921/2/21(921/462/22), №921/2/21(921/463/22) та №921/2/21(921/744/21), на які посилається кредитор у своїй заяві, стосувалися витребування у ТОВ "Маммон" нерухомого майна, що було попередньо передано в іпотеку.
В той же час, приміщення гаража під літерою "Ж", загальною площею 463,1 кв. м., котре знаходилося за адресою: АДРЕСА_1 до такого майна не належало.
Цей факт засвідчується рішеннями суддів різних інстанцій у справі №921/452/13-г/7. Зокрема, у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 15.12.2017 зазначено:
"Як вбачається з умов п. 1.1 договору іпотеки предметом іпотеки є лише частина об`єкту №25 по АДРЕСА_2 , а саме будівля головного корпусу №1, лит. "А", загальна площа 914,0 кв.м.; будівля головного корпусу №2, лит. "А1,А11,А111, загальна площа 1065,8 м2; будівля складальної дільниці №2 під літ "Б" "Б" загальною площею 1100,6кв.м,будівля складальної дільниці №1, лит. З, загальна площа 374,1 кв.м; будівля слюсарно-механічного цеху, лит. И, загальна площа 728,7 кв.м; будівля складу готової продукції, лит. Л, загальна площа 591,2кв.м; будівля котельні, лит. К, загальна площа 301,5кв. м.
Також, суд касаційної інстанції у постанові від 23.102017 по цій справі зазначив, що : "... за умовами Договору іпотеки від 31.10.2008 предметом іпотеки визначена лише частина об`єкту ... , яка не була виділена в натурі з реєстрацією на неї права власності як на окремий об`єкт. Водночас до предмету іпотеки не була включена інша частина вказаного об`єкту: будівля гаражу для автотранспорту під літ. Ж; будівля електростанції під літ. П; вагон-гуртожиток під літ. Ф; навіс складу готової продукції під літ С.
Як наслідок, посилання заявника на встановлення судовими рішеннями у справах №921/2/21(921/462/22), №921/2/21(921/463/22) та №921/2/21(921/744/21) факту незаконного володіння ТОВ "Маммон" спірним приміщенням гаража є необґрунтованим. Адже останнє не перебувало в іпотеці та на нього не поширювалися правові обтяження, що із цього випливали.
Таким чином, за відсутності у матеріалах справи доказів протиправної поведінки боржника у спірних правовідносинах не підлягає задоволенню і заява кредитора про визнання його кредиторських вимог в сумі 5 795 174,19 грн.
З наведеного в сукупності , дослідивши зміст заяви з грошовими вимогами до боржника, оцінивши подані докази суд вважає, що грошові вимоги ПАТ "ТЕМЗА" документально та нормативно обґрунтовані і підлягають визнанню в розмірі 33 466,38 грн.
Згідно ч.1 ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді (витрати на оплату судового збору, витрати на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням суду за рахунок їхніх коштів тощо), відшкодовуються першочергово.
Таким чином, витрати на оплату судового збору в сумі 4 844,80 грн, сплачені згідно платіжної інструкції №22 від 05.09.2025, підлягають включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів як витрати кредитора, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство.
Керуючись ст. 2, 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 13, 73-79, 86, 46, 170, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" б/н (вх. №8501) від 02.12.2025 про збільшення або зменшення/збільшення розміру позовних вимог залишити без розгляду.
Черговість задоволення грошових вимог кредитора:
в сумі 4 844,40 грн перша черга;
в сумі 33 466,38 грн четверта черга.
4. Відхилити грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" в розмірі 5 795 174,19 грн.
5. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до положень ч. 5 ст. 6 ГПК України.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 47 КУзПБ ухвала про визнання чи відхилення (повністю або частково) кредиторських вимог не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання. Ухвалу складено та підписано 10.12.2025.
Суддя О.В. Руденко