ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/538/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Богацької Н.С., Савицького Я.Ф.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», м. Миколаїв

на ухвалу про зупинення провадження Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025 року, суддя першої інстанції Олейняш Е.М., повний текст складено та підписано 04.09.2025 року.

у справі № 915/538/25

за позовом Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» м. Миколаїв

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, м. Одеса

про стягнення заборгованості у розмірі 14 136 781 грн 48 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

У квітні 2025 року Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт», м.Миколаїв звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м.Київ, в якій просило суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м. Київ суму заборгованості по орендній платі за договором № РОФ-501 оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/7, м. Миколаїв, яке знаходиться на балансі Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», м.Миколаєв, укладеного 10.05.2006, з подальшими змінами та доповненнями, у загальній сумі 14 136 781 грн 48 коп.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.05.2025.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.05.2025, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання по справі на 18.06.2025 об 11:30 год.

Підготовче засідання у справі Господарського суду Миколаївської області № 915/538/25, призначене на 18.06.2025 об 11:30, не відбулось, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання, у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.06.2025 постановлено здійснити розгляд справи у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Призначено підготовче засідання по справі на 20.08.2025.

18.06.2025 до Господарського суду Миколаївської області від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№ 9140/25 від 18.06.2025) про зупинення провадження, в якому заявник просить суд зупинити провадження у судовій справі № 915/538/25 за позовом Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ, третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про стягнення заборгованості за договором оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006 року до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 915/182/25 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ««Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, треті особи: Антимонопольний комітет України та Державне підприємство «Миколаївський морський торгівельний порт» про визнання правочину недійсним та внесення змін щодо розміру орендної плати за договором оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006 року).

20.08.2025 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях надійшли заперечення (вх.№11958/25 від 20.08.2025) на клопотання про зупинення провадження, в яких третя особа просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ в задоволенні клопотання про зупинення провадження.

Також, 20.08.2025 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення (вх. № 11962/25 від 20.08.2025) проти клопотання про зупинення провадження, в яких позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ від 18.06.2025 про зупинення провадження у справі № 915/538/25.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20 серпня 2025 року зупинено провадження у справі № 915/538/25 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 915/182/25.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом спору у даній справі № 915/538/25 є вимога про стягнення орендної плати за період з жовтня 2022 по 05.11.2024 року, а предметом спору у справі № 915/182/25 є вимога про внесення змін до договору в частині зміни розміру орендної плати, починаючи з 10.05.2016. Таким чином, обставини у справі № 915/182/25 мають значення для встановлення обставин у даній справі № 915/538/25 щодо встановлення розміру заборгованості з орендної плати. При цьому, обставини у даній справі № 915/538/25 не можуть бути встановлені судом, у зв`язку з одночасністю розгляду двох судових справ.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що в предмет доказування у справі № 915/182/25 входять, зокрема, але не виключно, обставини щодо наявності / відсутності підстав для внесення змін до умов договору оренди в частині зміни розміру орендної плати, а також (у випадку внесення змін до договору в частині орендної плати) визначення дати, з якої застосовуватимуться відповідні зміни.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт», м. Миколаїв з ухвалою суду не погодилося, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025 року про зупинення провадження у справі № 915/538/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, позивач наголошує, про те, що:

обставини, що є предметом доказування у справі №915/538/25, можуть бути з`ясовані судом безпосередньо в межах наданих сторонами доказів;

за матеріалами справи №915/538/25 суд розглядає спір щодо наявності/відсутності заборгованості з орендної плати за договором оренди №РОФ-501 від 10.05.2006, яка виникла у період з жовтня 2022 по 05 листопада 2024 року;

обставини, які мають бути встановлені у даній справі (наявність договору, факт його виконання сторонами, наявність або відсутність заборгованості), не є предметом дослідження у справі № 915/182/25;

вирішення у справі № 915/182/25 питання про визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання договору оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006, з 05.11.2024 року та внесення змін до цього ж договору оренди шляхом визнання укладеним з дати набрання рішенням законної сили договору № 4 про внесення змін до договору № РОФ-501 від 10.05.2006 в редакції, зазначеній Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», не впливає на обов`язок відповідача належно виконати грошові зобов`язання за договором, який у період, за який виникла заборгованість діяв у редакції додаткової угоди до договору №3 від 16.05.2016 року;

апелянт вже звертав увагу суду першої інстанції на судові справи, предметом позовних вимог яких є стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором №РОФ-501 від 10.05.2006, що неодноразово розглядались Господарським судом Миколаївської області;

справа №915/538/25 є пов`язаною зі справою №915/182/25, але підставою для зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України, є не лише пов`язаність, а і об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

на думку апелянта, відсутній прямий преюдиційний зв`язок, передбачений ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України;

незаконне зупинення провадження без наявності реальних перешкод суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, які гарантують право на розгляд справи упродовж розумного строку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» на ухвалу про зупинення провадження Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025 року у справі №915/538/25, вирішено розглянути справу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 року про зупинення провадження у справі № 915/1228/21 не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України та потребує скасування з відмовою у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справ, з огляду на наступне.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та вже було зазначено вище за текстом постанови, у серпні 2021 року Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт», м.Миколаїв звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м.Київ, в якій просило суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м. Київ суму заборгованості по орендній платі за договором № РОФ-501 оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/7, м. Миколаїв, яке знаходиться на балансі Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», м.Миколаєв укладеного 10.05.2006, з подальшими змінами та доповненнями, у загальній сумі 14 136 781 грн 48 коп.

Підставою позову зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області (наразі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ договору оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006, а саме, зобов`язань щодо належної та своєчасної оплати орендної плати за період з 01.10.2022 по 05.11.2024, внаслідок чого виникла заборгованість у спірній сумі 14 136 781 грн 48 коп.

18.06.2025 до Господарського суду Миколаївської області від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№ 9140/25 від 18.06.2025) про зупинення провадження, в якому заявник просить суд зупинити провадження у судовій справі № 915/538/25 за позовом Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ, третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про стягнення заборгованості за договором оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006 року до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 915/182/25 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ««Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, треті особи: Антимонопольний комітет України та Державне підприємство «Миколаївський морський торгівельний порт» про визнання правочину недійсним та внесення змін щодо розміру орендної плати за договором оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006 року).

Клопотання мотивоване тим, що предмети судових справ № 915/538/25 та № 915/182/25 прямо пов`язані між собою, оскільки вони обидва стосуються розміру орендної плати, встановленої договором оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006 року, укладеного між сторонами.

20.08.2025 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях надійшли заперечення (вх.№11958/25 від 20.08.2025) на клопотання про зупинення провадження, в яких третя особа просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ в задоволенні клопотання про зупинення провадження, обґрунтовуючи тим, що:

у справі № 915/182/25 оскаржується право Регіонального відділення односторонньої відмови від договору, яке відбулось відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України, яка в свою чергу встановлює, що наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, у випадку якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд;

предметом по цій справі № 915/538/25 є визнання дебіторської заборгованості по договору оренди № РОФ-501 від 10.05.2006 року та стягнення суми боргу по договору з 01.10.2022 по 05.11.2024 року, борг який став для Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях підставою для припинення договору;

Господарський суд Миколаївської області по справі № 915/538/25 розгляне одне із основних питань, а саме, підстави законності дій Регіонального відділення при односторонній відмові за договором оренди №РОФ - 501 в частини дебіторської заборгованості, чим визначить та підтвердить судовим рішенням умову заборгованості, передбаченої статтею 782 Цивільного кодексу України.

по цій судовій справі суд визначить відсутність/наявність підстав для припинення договору, а отже, визначить наявність або відсутність підстав для задоволення першої позовної вимоги по справі № 915/182/25 у вирішенні питання про визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання договору;

зміни відбулися на підставі договору про внесення змін № 3 від 08.07.2016 року, який ніяким рішенням суду не скасовано та на час припинення договору було чинним, а отже обов`язок зі сплати орендної плати по договору залишився;

справа № 916/538/25 є пов`язаною зі справою № 915/182/25 тільки щодо спільної обставини про направлення Регіональним відділенням на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ повідомлення про відмову від договору оренди від 10.05.2006 № РОФ-501;

відповідачем «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ не обґрунтовано неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Також, 20.08.2025 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення (вх. № 11962/25 від 20.08.2025) проти клопотання про зупинення провадження, в яких позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» м. Київ від 18.06.2025 про зупинення провадження у справі № 915/538/25.

Заперечення мотивовані тим, що:

предметом цієї справи є стягнення заборгованості за договором № РОФ-501 від 10.05.2006 за період з жовтня 2022 по 05.11.2024 року, а питання, які вирішуються у справі № 915/182/25, мають на меті врегулювання правовідносин між сторонами договору з 05.11.2024 та в майбутньому;

умови договору № РОФ-501 від 10.05.2006 в частині здійснення орендної плати неодноразово досліджувалися судом, зокрема, під час розгляду справ, предметом яких була вимога про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором № РОФ-501 від 10.05.2006 за різні періоди, а саме, у справах № 915/644/20 (стягнення заборгованості за період з червня 2019 по січень 2020 року), № 915/540/20 (стягнення заборгованості за період з березня 2019 по лютий 2020 року) № 915/459/21 (стягнення заборгованості за період з квітня 2020 по січень 2021 року);

предметом позовних вимог у справі № 915/538/25 є заборгованість за договором, яка виникла за період з жовтня 2022 по 05.11.2024 року;

за період з жовтня 2022 по 05.11.2024 року зміни до договору оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006 не вносились, а обставини, встановлені в рішенні суду від 15.11.2021 по справі № 915/459/21 щодо підстав нарахування орендної плати не змінились.

оскарження відповідачем у судовій справі № 915/182/25 одностороннього правочину щодо розірвання договору з 05.11.2024 не впливає на факт наявної заборгованості на підставі діючих на 05.11.2024 умов договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20 серпня 2025 року зупинено провадження у справі № 915/538/25 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 915/182/25.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом спору у даній справі № 915/538/25 є вимога про стягнення орендної плати за період з жовтня 2022 по 05.11.2024 року, а предметом спору у справі № 915/182/25 є вимога про внесення змін до договору в частині зміни розміру орендної плати, починаючи з 10.05.2016. Таким чином, обставини у справі № 915/182/25 мають значення для встановлення обставин у даній справі № 915/538/25 щодо встановлення розміру заборгованості з орендної плати. При цьому, обставини у даній справі № 915/538/25 не можуть бути встановлені судом у зв`язку з одночасністю розгляду двох судових справ.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що в предмет доказування у справі № 915/182/25 входять, зокрема, але не виключно, обставини щодо наявності / відсутності підстав для внесення змін до умов договору оренди в частині зміни розміру орендної плати, а також (у випадку внесення змін до договору в частині орендної плати) визначення дати, з якої застосовуватимуться відповідні зміни.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у іншій справі.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погодився з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі та не погодився з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження у справі.

Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 01.06.2018р. по справі № 922/699/17, зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Досліджуючи питання про існування підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд виходить із системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у частині 1, пунктах 1, 4, 10, 11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також умов застосування цього пункту, якими є:

- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом в іншій справі;

- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення;

- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 зауважив, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19).

Судова колегія зазначає, що, враховуючи вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду спору.

При цьому, пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4-6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №906/750/21.

Водночас, підставою для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України є не лише пов`язаність справ, а і об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом, яка (неможливість) полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі,

Враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.01.2021 у справі № 904/8122/17, від 20.01.2021 у справі № 906/129/20, від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 17.04.2019 у справі № 924/645/18, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

Так, як вже зазначалось в тексті постанови вище, суд першої інстанції, зупиняючи провадження по даній справі, дійшов висновку про те, що в предмет доказування у справі № 915/182/25 входять, зокрема, але не виключно, обставини щодо наявності / відсутності підстав для внесення змін до умов договору оренди в частині зміни розміру орендної плати, а також (у випадку внесення змін до договору в частині орендної плати) визначення дати, з якої застосовуватимуться відповідні зміни.

Також зазначено, що предметом спору у даній справі № 915/538/25 є вимога про стягнення орендної плати за період з жовтня 2022 по 05.11.2024 року, а предметом спору у справі № 915/182/25 є вимога про внесення змін до договору в частині зміни розміру орендної плати, починаючи з 10.05.2016. Таким чином, обставини у справі № 915/182/25 мають значення для встановлення обставин у даній справі № 915/538/25 щодо встановлення розміру заборгованості з орендної плати. При цьому, обставини у даній справі № 915/538/25 не можуть бути встановлені судом, у зв`язку з одночасністю розгляду двох судових справ.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, дійсно, на розгляді Господарського суду Миколаївської області перебуває справа №915/182/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м. Київ до відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, м. Одеса, Міністерства розвитку громад та територій України, м. Київ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт», м. Миколаїв про визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання договору оренди, внесення змін до договору оренди шляхом визнання укладеним договору про внесення змін.

При цьому, Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт», м.Миколаїв звернулося до Господарського суду Миколаївської області у даній справі з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м. Київ в якій просило суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м. Київ суму заборгованості по орендній платі за договором № РОФ-501 оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/7, м. Миколаїв, яке знаходиться на балансі Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», м.Миколаєв укладеного 10.05.2006 з подальшими змінами та доповненнями, у загальній сумі 14 136 781 грн 48 коп.

Так, у даному випадку у справі 915/182/25, зокрема, оскаржується право Регіонального відділення односторонньої відмови від договору, яке відбулось відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України, яка в свою чергу встановлює, що наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, у випадку якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд та внесення змін до договору.

Предметом спору у цій справі 915/538/25 є стягнення заборгованості по договору оренди №РОФ-501 від 10.05.2006 року за період з 01.10.2022 по 05.11.2024 року.

Таким чином, у даній справі наявні докази для встановлення судом обставин і можливості розгляду справи по суті і заявником не доведено суду наявність об`єктивних

Також колегія суддів звертає увагу, що підставою позову у даній справі, крім основного договору, визначено ще договір про внесення змін №3 від 08.07.2016 року, який на теперішній час є діючим і підлягає дослідженню судом у сукупності з іншими обставинами по справі.

Так, справа № 916/538/25 є пов`язаною зі справою № 915/182/25 в частині можливого вирішення судом питання щодо недійсності одностороннього правочину щодо розірвання договору та внесення в майбутньому змін до договору оренди.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У пункті 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України установлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Водночас, підставою для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України є не лише пов`язаність справ, а і об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом, яка (неможливість) полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог. Отже, сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі .

Реалізація судом обов`язку зупинити провадження у справі у випадку, передбаченому частиною 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, має відбуватись у межах, встановлених частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20.

Разом з тим, місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Посилання на те, що обставини у справі № 915/182/25 мають значення для встановлення обставин у даній справі № 915/538/25 щодо встановлення розміру заборгованості з орендної плати не є в даному випадку достатнім для зупинення провадження у даній господарській справі, оскільки у даній справі визначений конкретний період, за який заявлено вимоги про сплату боргу, а зміни до договору судовим рішенням вносяться, зокрема, на дату його ухвалення

Колегія суддів зазначає, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову усі обставини даної справи можуть бути судом встановлені самостійно, за наявними у матеріалах цієї справи доказами, тобто, без очікування результатів розгляду справи 915/182/25.

З огляду на приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Заявником не наведено суду жодних належних мотивованих та аргументованих доводів щодо об`єктивної неможливості розгляду даної справи, як і не наведено мотивів про неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Тобто, незалежно від результату розгляду справи №915/182/25, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення спору по суті в межах даної справи на підставі наявних у справі доказів на момент звернення позивача до суду. Вказане вище у сукупності свідчить про відсутність саме об`єктивної неможливості розгляду даної справи.

Крім того, відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.2000 у справі "Фридлендер проти Франції", рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

В даному випадку апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду щодо зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу вважає такою, що підлягає скасуванню, а у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі слід відмовити.

Положеннями ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», м. Миколаїв на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025 про зупинення провадження по справі №915/538/25 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025 по даній справі - скасуванню з відмовою у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження та направленням даної справи до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Оскільки судом апеляційної інстанції остаточного рішення зі спору у даній справі не приймається, то розподіл судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 255, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», м. Миколаїв на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025 про зупинення провадження по справі №915/538/25 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025 по справі №915/538/25 скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», м. Київ (вх.№ 9140/25 від 18.06.2025) про зупинення провадження у справі №915/538/25.

Справу №915/538/25 направити до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді Н.С. Богацька

Я.Ф. Савицький