ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2929/24

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Микитенко О.О. розглянувши справу

За позовом Першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Броварської районної державної адміністрації Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моліс», м. Запоріжжя

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ

проусунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення

Представники сторін:

прокурор Карнов А.О.;

позивача не з`явився;

відповідача Ярошинська І.А.;

третьої особи не з`явився.

Обставини справи:

Перший заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Броварської районної державної адміністрації Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моліс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про усунення перешкоди у здійсненні Броварською районною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0008, шляхом зобов`язання ТОВ «Моліс» повернути частину вказаної земельної ділянки площею 0,374 га, привівши її у придатний для використання стан звільнивши від паркану.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем самовільно зайнято частину земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0008 в межах 905 кварталу, І виділу лівобережного лісництва філії "Вищедубечанське лісове господарство" ДП "Ліси України", яка є суміжною з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:026:0002 в межах села Рожни Зазамської сільської ради Броварського району Київськоїї області, оскільки ця частина ділянки охоплена загальним парканом готельного комплексу. Площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0,374 га.

27.12.2024 представником відповідача поданий відзив на позов, в якому з позовними вимогами прокурора не погоджується, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що товариство здійснює платне користування земельними ділянками на підставі договору довгострокового тимчасового користування лісами, в рамках якого відповідач користується ділянкою площею 1.9366 га, яка розташована в кварталі 904 виділ 10 та ділянкою площею 0,409 га, яка розташована в кварталі 905 виділ 1.

Відповідно до умов договорів та враховуючи факт наявності спільної межі розташування земельних ділянок, відповідач мав на меті оформлення відповідного плану благоустрою для двох ділянок в цілому. А тому, після отримання даних ділянок у користування ТОВ «Моліс» одразу розпочало процедуру оформлення плану благоустрою цих ділянок та продовжує роботи з підготовки плану благоустрою.

Відповідач зазначає, що з метою збереження майна та зелених насаджень, які знаходяться на території земельних ділянок, ним була встановлена легка огорожа (конструкція не капітального будівництва) виключно в її межах, визначених відповідними фахівцями. На сьогоднішній день відповідач готує документи для включення даної огорожі до загального плану благоустрою.

Відповідач не здійснював самовільного умисного зайняття та використання земельної ділянок в кварталі 905 виділ 1 площею 0,6 га, а користується земельною ділянкою площею 1,9366 га виключно в межах, які були визначені фахівцями ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на підставі геодезичних та картографічних схем та планів земельних ділянок ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

Ухвалою суду від 05.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Присутній в судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив суд в позові відмовити.

Представники позивача та третьої особи в засідання суду не з`явились, про причини неявки не повідомили суд належним чином.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 27.08.2025 по 05.09.2025 для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

16.02.2018 року Державним підприємством «Вищедубечанське лісове господарство» (постійний лісокористувач) на підставі договору довгострокового тимчасового користування лісами № 67 передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Моліс» (тимчасовий лісокористувач) у користування лісову ділянку загальною площею 1,9366 га (кадастровий номер :01:026:0002) для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, яка розташована в кварталі 904 виділ 10 Хотянівського (Лівобережного) лісництва.

На підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області від 02.04.2019 № 169 між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ТОВ «Моліс» укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами від 07.05.2019 № 152, предметом якого є передача у строкове платне довгострокове тимчасове користування лісової ділянки площею 0,4090 га у кварталі 905, виділі 1 Хотянівського (Лівобережного) лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

Як вбачається із протоколу огляду від 06.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000238, відповідачем самовільно зайнято частину земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :02:01:0008 в межах 905 кварталу 1 виділу Лівобережного лісництва філії «Вищедубечанське лісове господарство» ДП «Ліси України», яка є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:026:0002 в межах с. Рожни Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, оскільки дана частина ділянки охоплена загальним парканом готельного комплексу. Площа ділянки складає 0,374 га. Вказана лісова ділянка огороджена парканом із обмеженням доступу до неї.

Як свідчать матеріали справи, земельна ділянка з кадастровим номером :02:01:0008 відноситься до земель лісогосподарського призначення Хотянівського (Лівобережного) лісництва та перебуває у постійному користування ДП «Ліси України» в особі філії «Вищедубечанське лісове господарство», що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та державним актом на право постійного користування серії ІІ-КВ № 000989 від 10.04.1998 р.

Стаття 116 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 124 Земельного кодексу України встановлено,що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності , користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, чинним законодавством передбачено, що для виникнення права користування чи права оренди на земельну ділянку державної форми власності необхідна наявність волевиявлення органу, який здійснює право власності від імені держави, що виражається у прийнятті відповідного розпорядження і в подальшому надає можливість на складання правовстановлюючих документів на землю.

Згідно ст. 5 Лісового кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Статтею 7 Лісового кодексу України встановлено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника на ліси здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

За приписами ст.ст. 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації на науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, в силу положень ст.ст. 19, 55, 84, 125 Земельного кодексу України та п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовується для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЗУ Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого внесені відповідні повноваження, а також в разі відсутності такого органу.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і змінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Крім цього, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовими для застосування цієї норми є поняття інтерес держави.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність її захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з частковою державною власністю у статутному фонді.

Таким чином, поняття інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підлягають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

З вищенаведеного вбачається, що державні інтереси мають бути захищені шляхом розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами № 67 від 16.02.2018 та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом її повернення власнику та потенційному землекористувачу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги першого заступника керівника Київської обласної прокуратури про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення є обґрунтованими та такими, що підлягають судом задоволенню. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Усунути перешкоди у здійсненні Броварською районною держаною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0008 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Моліс» (69001, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 31, ) повернути частину вказаної земельної ділянки площею 0,374 га, привівши її у придатний для використання стан, звільнивши від паркану.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моліс» (69001, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 31, ) на користь Київської обласної прокуратури (р/р UA0015641, банк - Державна казначейська служба України м. Київ, одержувач Київська обласна прокуратура, ) 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 09.12.2025 року.

Суддя Л.Я. Мальована