ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/1825/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання - Кондратюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Спіка" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 (колегія суддів: Руденко М. А., Барсук М. А., Пономаренко Є. Ю.) і рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 (суддя Підченко Ю. О.) у справі

за позовом Закритого акціонерного товариства "Спіка" до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування рішення,

за участі:

представника позивача - Данильчук М. Я. (керівник),

представника відповідача - Рєпкін Н. І.,

представника ОСОБА_1 - Лавренюк В. І. (особисто), Возний М. В. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Закрите акціонерне товариство "Спіка" (далі - ЗАТ "Спіка") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст) про:

- визнання незаконним та скасування наказу Мін`юсту від 27.12.2023 № 4426/5 "Про задоволення скарги", що виданий на підставі висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України (далі - Центральна колегія Мін`юсту) від 08.11.2023 за результатами повторного розгляду скарги ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) від 15.12.2020, зареєстрованої в Мін`юсті 18.12.2020 за № 38783-33-20;

- скасування реєстраційної дії департаменту державної реєстрації Мін`юсту (індексний номер рішення 70916084 від 27.12.2023), якою анульовано розділ з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- скасування реєстраційної дії департаменту державної реєстрації Мін`юсту (індексний номер рішення 60666184 від 29.09.2021), якою припинено право власності на нежитлові приміщення незавершеного будівництва (торговий центр в вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку) 2-га черга (реєстраційний номер майна 000) за ЗАТ "Спіка" за адресою: 03164, м. Київ, вул. Ушакова Миколи, 34-а;

- зобов`язання Мін`юсту поновити запис на нежитлові приміщення незавершеного будівництва (торговий центр в вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку) 2-га черга (реєстраційний номер майна 000) за ЗАТ "Спіка" за адресою: 03164, м. Київ, вул. Ушакова Миколи, 34-а, відповідно до рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни (далі - приватний нотаріус Тимошенко Л. А.) про реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 52980092, прийняте 06.07.2020 о 15:47:34 (з відкриттям розділу).

2. Ухвалою суду від 23.02.2024 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, приватного нотаріуса Тимошенко Л. А. та ОСОБА_1 .

3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Мін`юстом прийнято спірний наказ від 27.12.2023 № 4426/5 з порушеннями норм права, на підставі протиправних висновків, якими не було надано оцінки обставинам, що ОСОБА_1 як скаржником оскаржується така ж сама державна реєстрація в судовому порядку, а також стосовно частини цього ж майна наявний судовий спір, при цьому дозвіл від 12.08.1998 № 215-Лн на будівництво не припинив свою чинність відповідно до норм чинного законодавства, а зареєстроване майно не належало та не могло належати скаржнику, у зв`язку з чим ним не було доведено порушення його прав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. На підставі рішення приватного нотаріуса Тимошенко Л. А. від 06.07.2020 № 52980092 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЗАТ "Спіка" на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення об`єкта незавершеного будівництва (торговий центр в вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку) 2-га черга, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:129:00983, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

5. 27.12.2023 Мін`юстом на підставі висновку Центральної колегії Мін`юсту від 08.11.2023 за результатами нового розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.12.2020, зареєстрованої в Мін`юсті 18.12.2020 за № 38783-33-20, винесено наказ № 4426/5 "Про задоволення скарги", відповідно до якого вирішено:

- скаргу ОСОБА_1 від 15.12.2020 задовольнити;

- визнати прийнятим з порушенням Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) та анулювати рішення від 06.07.2020 № 52980092 приватного нотаріуса Тимошенко Л. А.;

- виконання наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

6. У зазначеному висновку зазначено про те, що:

- скарга підлягає новому розгляду у зв`язку зі скасуванням судовими рішеннями наказу Мін`юсту від 29.09.2021 № 3436/5;

- з доданих до скарги документів та відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником нежитлових приміщень на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною 31.12.2003 та зареєстрованого в реєстрі за № 14684;

- оскаржуваним рішенням зареєстровано право власності на нежитлові приміщення за ЗАТ "Спіка" на підставі, зокрема, дубліката дозволу на виконання будівельних робіт від 12.08.1998 № 215-Лн, погодженого Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва (далі - дозвіл на виконання будівельних робіт), відомостей з Державного земельного кадастру від 03.07.2020 № 21126654, договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим Віктором Захаровичем 08.09.2005, та зареєстрованого в реєстрі за № 642 (далі - договір оренди) та технічного паспорта, виданого 24.06.2020 фізичною особою-підприємцем Баглай Володимиром Анатолійовичем (далі - технічний паспорт);

- в ході розгляду скарги згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та документів встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт видано для встановлення огорожі будівельного майданчика та демонтажу інженерних мереж для будівництва житлового будинку, та те, що він містить відмітку про перехід права власності, зокрема, до скаржника;

- на момент прийняття оскаржуваного рішення право оренди земельної ділянки ЗАТ "Спіка" було припинено у 2008 році, що підтверджується відомостями з ДЗК;

- оскаржуване рішення прийняте з порушенням Закону та підлягає анулюванню, оскільки воно не відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.

7. Як наголошував позивач, внаслідок виконання оскаржуваного наказу відповідачем в особі департаменту державної реєстрації Мін`юсту 27.12.2023 (індексний номер рішення 70916084) було вчинено дії, які призвели до анулювання розділу з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 000, які, у свою чергу, призвели до видалення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису стосовно об`єкта незавершеного будівництва як об`єкта матеріального світу, що підтверджується інформаційною довідкою від 08.01.2024 № 361075799.

8. Позивач зазначав, що спірний наказ Мін`юсту та висновок суперечать раніше прийнятому висновку Київської регіональної колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту від 19.08.2021 за результатами розгляду цієї самої скарги ОСОБА_1 від 15.12.2020 (вх. № 38783-33-20 від 18.12.2020), внаслідок чого відповідачем було вчинено дії, які, у свою чергу, призвели до видалення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису стосовно речових прав на об`єкт незавершеного будівництва за позивачем, оскільки аналогічний спір стосовно цієї скарги вже розглядався.

9. За твердженнями позивача, спірний наказ прийнятий з порушеннями норм права, на підставі протиправних висновків Мін`юсту, якими не було надано оцінки обставинам, що скаржником оскаржується зазначена державна реєстрація в суді, а також стосовно частини цього ж майна наявний судовий спір, дозвіл на будівництво не припинив свою чинність відповідно до норм чинного законодавства, а також тому, що зареєстроване майно не належало та не могло належати скаржнику, у зв`язку з чим наказ підлягає скасуванню в судовому порядку, як і реєстраційні дії щодо анулювання розділу та припинення права власності, із зобов`язанням Мін`юсту поновити запис за ЗАТ "Спіка".

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

10. 27.06.2024 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024, повний текст якої складений 19.12.2024, про відмову у задоволенні позову.

11. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій встановили, що наказ від 27.12.2023 № 4426/5 прийнятий Мін`юстом у межах встановленої Законом компетенції, за встановленою процедурою, а також відповідає фактичним обставинам вчинених державним реєстратором правопорушень.

Короткий зміст касаційної скарги

12. У касаційній скарзі ЗАТ "Спіка" просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

13. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наполягаючи на ухваленні судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 910/16115/20, від 25.10.2022 у справі № 910/13671/20, від 26.09.2023 у справі № 910/7611/22 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21 - щодо неможливості розгляду Мін`юстом скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно у разі, коли щодо такого нерухомого майна наявний судовий спір (спір про право).

14. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає про те, що судами з порушенням приписів статті 75 ГПК України не взято до уваги встановлені преюдиційні факти щодо скаржника ОСОБА_1 , який є позивачем (третьою особою, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі № 759/21623/20) про скасування рішення державного реєстратора (індексний номер 52980092 від 06.07.2020) та визнання майнових прав на нежитлові приміщення незавершеного будівництва (пункт 4.21 ухвали Верховного Суду від 27.09.2023 у справі № 910/2475/22), а тому є стороною спору з того ж предмета та тих самих підстав.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

15. У відзиві на касаційну скаргу Мін`юст просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, наполягаючи на дотриманні судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також на відповідності висновків судів першої та апеляційної інстанцій правовим позиціям Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

16. Як вбачається з матеріалів справи, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою ЗАТ "Спіка" з наказом Мін`юсту, яким, на переконання позивача, безпідставно скасоване рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію за позивачем права власності на нежитлові приміщення об`єкта незавершеного будівництва (торговий центр в вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку) 2-га черга, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ушакова Миколи, буд. 34-а. Тобто позовні вимоги у цій справі заявлено для захисту речових прав позивача на об`єкт нерухомого майна, які, за його твердженнями, порушені спірним наказом Мін`юсту.

17. Суди попередніх інстанцій встановили, що Мін`юст ухвалив спірний наказ за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , який обґрунтовував її тим, що він є співвласником спірних нежитлових приміщень на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.2003 № 14684, а державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за позивачем порушує майнові права скаржника.

18. Верховний Суд звертає увагу на те, що за обставинами справи, що розглядається, правильне визначення складу сторін спору, а також визначення належного способу захисту права має вирішальне значення для прийняття рішення щодо обґрунтованості позовних вимог та можливості їх задоволення.

19. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. Водночас відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

21. У контексті наведеного колегія суддів звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 (прийнятої після подання касаційної скарги та до розгляду якої зупинялося провадження у цій справі), де переглядалась постанова апеляційного суду, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Герман-Агро" та ТОВ "Еконива" до Мін`юсту про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту від 15.10.2021 № 3707/5 "Про задоволення скарги"; зобов`язання відповідача вчинити дії.

22. Підставою для передачі справи № 910/2546/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду була наявність різної практики Великої Палати стосовно складу відповідачів і способів захисту прав у справах про оскарження наказів Мін`юсту за скаргами на реєстраційні дії державних реєстраторів.

23. Так, у справі № 910/2546/22, вирішуючи питання щодо складу сторін спору та визначення відповідачів у цій категорії справ (за вимогою про скасування наказу Мін`юсту), Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від власних висновків, викладених у постанові від 19.06.2019 у справі № 802/385/18-а, про те, що: спір про скасування наказу Мін`юсту, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою було зареєстровано аналогічне право щодо тих же земельних ділянок. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Реєстрі. Участь Мін`юсту та державного реєстратора як співвідповідачів (якщо позивач чи третя особа вважають їх винними у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

24. Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідачем у такій категорії справ має бути особа, за скаргою якої Мін`юст скасував рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно позивача, адже у цьому випадку існує спір саме між скаржником і позивачем, оскільки скаржник, звертаючись зі скаргою, тим самим оспорює наявність у позивача відповідного права.

25. Разом з цим Велика Палата Верховного Суду виснувала, що Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивачів відсутній спір про речові права (пункт 9.27 постанови від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22).

26. Оцінюючи належність способу захисту у цій категорії справ, Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.48 постанови від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 зауважила, що за змістом абзацу другого частини третьої статті 26 Закону у чинній редакції в разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав.

27. Крім того, чинний абзац третій частини третьої статті 26 Закону містить вказівку на те, що в разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, відповідні права повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Мін`юсту, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Мін`юсту. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

28. Отже, якщо суд дійшов висновку, що речове право позивача було порушене та підлягає поновленню зі скасуванням рішення Мін`юсту, прийнятого згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону, посадова особа Мін`юсту на підставі судового рішення повинна повернути таке право позивача у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації на користь позивача змін чи набуття зазначеного речового права.

29. Разом з цим Велика Палата Верховного Суду наголосила, що судове рішення про задоволення вказаних вище позовних вимог є підставою для державної реєстрації відповідного речового права за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою.

30. При цьому Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/2546/22 не відступила від усталених висновків про необхідність відмовляти в задоволенні позову про скасування наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у випадку визначення Міністерства як єдиного відповідача, позаяк належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 802/385/18, від 27.11.2019 у справі № 815/1915/18, від 12.02.2020 у справі № 1840/3241/18, від 17.02.2021 у справі № 821/669/17 та постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 757/34482/19, від 03.03.2021 у справі № 707/477/20, від 31.08.2022 у справі № 592/4422/20, від 31.05.2022 у справі № 727/842/20, від 19.10.2022 у справі № 369/757/20, від 07.12.2022 у справі № 607/10025/20, від 10.05.2023 у справі № 640/9468/20, від 14.06.2023 у справі № 815/1446/18, від 05.07.2023 у справі № 757/53069/21.

31. З огляду на те, що постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 офіційно оприлюднено 24.09.2025, тобто вже після подання касаційної скарги у цій справі, Верховний Суд вважає за необхідне застосувати положення частини четвертої статті 300 ГПК України та вийти за межі доводів касаційної скарги з метою врахування при вирішенні цього господарського спору висновку щодо належного складу сторін спору.

32. Так, у справі, що переглядається, позивач оспорює наказ Мін`юсту, зокрема через те, що ЗАТ "Спіка" правомірно набуло право власності на спірні нежитлові приміщення, в той час як ОСОБА_1 , який також вважає себе власником цього нерухомого майна, не може підтвердити наявність у нього порушених прав та виникнення у нього права власності на вбудовані приміщення у багатоквартирному житловому будинку з огляду на те, що зареєстроване майно не належало та не могло належати ОСОБА_1 .

33. Тобто спір у цій справі виник між ЗАТ "Спіка" (позивачем) і ОСОБА_1 щодо наявності права власності на спірні нежитлові приміщення, а сторонами цього спору є позивач, який посилається на безпідставне скасування наказом Мін`юсту належного йому права власності на нерухоме майно, і ОСОБА_1 , який ініціював вказане скасування, оскільки вважає, що право власності на майно належить йому.

34. За принципом диспозитивності визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, а суд у господарському чи цивільному судочинстві не вправі з власної ініціативи залучати іншого відповідача/співвідповідача до участі у справі. Водночас установлення належності відповідачів є обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (тобто ex officio), та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог.

35. Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 686/20282/21).

36. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Схожі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункт 70), від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (пункт 66), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (пункт 27) та від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17 (підпункт 33.2).

37. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 39 постанови від 26.02.2020 у справі № 304/284/18 та пункті 8.10 постанови від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20, пункті 37 постанови від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22).

38. Таким чином, відповідачем у цій справі за вимогами ЗАТ "Спіка", спрямованими на введення його у володіння нерухомістю, є ОСОБА_1 , право власності якого оспорюється, а не лише сам Мін`юст, з яким у позивача немає спору про речові права.

39. Необхідність залучення ОСОБА_1 як відповідача за вимогами про скасування наказу Мін`юсту відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22.

40. За усталеними висновками Верховного Суду, звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові (див. постанови від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 (підпункт 8.18) та від 18.12.2024 у справі № 907/825/22 (пункт 103)). Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21 (пункт 189), від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (пункт 148) та від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (пункт 153)).

41. Водночас у справі, що переглядається, позивач правом залучити ОСОБА_1 співвідповідачем відповідно до статті 48 ГПК України не скористався та послідовно наполягав на необхідності задоволення позовних вимог самим лише Мін`юстом, з яким у позивача спір щодо речових прав на нерухоме майно відсутній. Отже помилково визначений склад сторін у цій справі є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

42. З урахуванням наведених вище мотивів відмови в задоволенні позову Верховний Суд не дає оцінки іншим доводам касаційної скарги (див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 105 постанови від 18.12.2024 у справі № 907/825/22).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.

44. Згідно зі статтею 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

45. За наведених обставин судова колегія, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень, вважає за необхідне змінити оскаржувані судові рішення у цій справі, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а в решті судові рішення залишити без змін. З цих підстав касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати

46. З огляду на висновок Верховного Суду про зміну мотивувальних частин оскаржуваних постанови та рішення із залишенням без змін їх резолютивних частин, відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Спіка" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2024 у справі № 910/1825/24 змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач