РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2025Справа № 910/7916/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" пл. Франка Івана, 5,м. Київ,01001

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНЕКС КОНСАЛТІНГ" вул. Трьохсвятительська, 3, оф. 24, м. Київ, 01001

про стягнення 618 964,56 грн.

представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНЕКС КОНСАЛТІНГ" про стягнення 618 964,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору про закупівлю робіт № 1062/ДКУ-19 від 08.04.2019 року в частині якісного виконання та усунення виявлених недоліків, у зв`язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції у вигляді штрафу у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7916/24 та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування, за відсутності клопотань будь - якої із сторін про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, господарським судом на підставі ч. 2 ст. 247 ГПК України вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що згідно частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи № 910/7916/24 судом та про його право подати відзив на позов, відповідно до норм ст. 6 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі від 12.07.2024 року була направлена судом відповідачу в його електронний кабінет, факт отримання якої 12.07.2024 року підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа до електронного кабінету учасника справи.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статтями 165, частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, які також визначені судом в ухвалі від 12.07.2024 року, відповідач мав подати відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час розгляду справи до суду також не надходило.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 165 Господарського процесуального кодексу України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНЕКС КОНСАЛТІНГ" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем суду на час розгляду справи не надано.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 08.04.2019 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (замовник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнекс Консалтінг" (підрядник за договором та відповідач у справі) укладено Договір про закупівлю робіт № 1062/ДКУ - 19 (далі - Договір), згідно пункту 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, підрядник бере на себе зобов`язання на свій ризик і власними силами виконати комплекс робіт з оформленням права користування земельними ділянками, а саме: Комплекс робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації 250 земельних ділянок комунальної власності площею від 0,02 га до 12,5 га, на яких розташовані об`єкти нерухомості КП "Київтеплоенерго" з подальшою реєстрацією земельних ділянок в базі даних Державного земельного кадастру та отримання рішень Київської міської ради про передачу земельних ділянок КП "Київтеплоенерго" на праві постійного користування (ДК 021:2015: 71240000-2 Архітектурні, інженерні та планувальні послуги).

Розділами 2-12 Договору сторони узгодили, вартість робіт і порядок розрахунків, порядок здачі і приймання робіт, відповідальність сторін, , форс- мажорні обставини тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно 10.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами, і діє з моменту укладення договору до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

Вказаний Договір підписаний представниками замовника та підрядника і скріплений печатками сторін.

Окрім цього судом встановлено за матеріалами справи, що сторонами було погоджено та підписано Додатки №№ 1-2 до спірного Договору, а також укладено Додаткові угоди: від 21.06.2019 року № 1, від 12.12.2019 року № 2, від 30.11.2020 року № 3, від 22.11.2021 року № 4 від 23.03.2022 року № 5, від 20.12.2022 року № 6, копії яких надані позивачем.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт, який підпадає під правове регулювання норм глави 33 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) та §1, 4 глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 324 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. До відносин, що виникають у процесі виконання проектних та досліджувальних робіт, можуть застосовуватися положення статті 318 цього Кодексу.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником (ч. 1 ст. 888 Цивільного кодексу України).

Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника (ч. 2 вказаної статті).

Відповідно до умов п.1.4. Договору остаточним результатом Робіт є: розроблена, погоджена та зареєстрована в Державному земельному кадастрі технічна документація із землеустрою, Витяги з Державного земельного кадастру на зареєстровані земельні ділянки, рішення Київської міської ради про передачу земельних ділянок КП "Київтеплоенерго".

У відповідності до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Так, згідно п.1.1 Договору Комплекс робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації 250 земельних ділянок комунальної власності площею від 0,02 га до 12,5 га, на яких розташовані об`єкти нерухомості КП "Київтеплоенерго" містить 3 етапи:

1 етап - розробка технічної документації згідно з вимогами чинного законодавства на основі виконаних підрядником польових робіт;

2 етап - погодження технічної документації та реєстрація земельних ділянок в Державному земельному кадастрі;

3 етап - підготовка, подача документації та отримання рішень Київської міської ради про передачу земельних ділянок КП "Київтеплоенерго".

Згідно п. 3.3. Договору підрядник зобов`язаний дотримуватись вимог, що містяться у Завданні (Додаток 1 до Договору) та має право відступати від них лише за наявності письмової згоди замовника.

У разі, якщо в процесі виконання робіт у підрядника виникла необхідність в отриманні додаткових вихідних даних, такі дані, у разі їх наявності, надаються замовником на підставі письмового запиту підрядника. Передача замовником підряднику додаткових вихідних даних не тягне за собою перегляд строків виконання Робіт, передбачених цим Договором ( п. 3.4.Договору).

У відповідності до п. 3.1. Договору протягом 2019 - 2021 рр. замовником було направлено підряднику заявки на виконання робіт з переліком земельних ділянок, а саме листами № 010/17/21-74 від 12.04.2019 року, № 010/17/21-77 від 16.04.2019 року, № 010/17/21-84 від 19.04.2024 року, № 010/17/21-129 від 08.07.2019 року, № 28АУ/10/1у/3672 від 25.09.2019 року, № 28АУ/010/1у/2/3820 від 07.10.2019 року, № 28АУ/010/1у/3871 від 10.10.2019 року, № 28АК/06/1у/3/1920 від 02.06.2020 року, № 28АУ/06/1у/3/217 від 17.01.2020 року, № 28АУ/06/1у/3/997 від 05.03.2021 року, № 28АУ/06/1у/1068 від 11.03.2021 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також умовами п 4.3.1. Договору визначено зобов`язання підрядника при неможливості виконати роботи в строк негайно письмово повідомити про це замовника.

Підрядник зобов`язується виконати передбачені цим Договором роботи у повному обсязі до 31.12.2019 року. Здача результату Робіт здійснюється з наданням підрядником замовнику підписаних зі свого боку 2 (двох) примірників Акта здачі-приймання виконаних робіт не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту виконання Робіт.

Відповідно до Додаткових угод (№№ 2,3,4,6), які є невід`ємною частиною Договору, останніми переглянуті терміни виконання робіт та строк дії договору, зокрема, згідно п.1 Додаткової угоди № 6 від 20.12.2022 року до Договору викладено п. 5.1 Договору в новій редакції, згідно якої підрядник зобов`язується виконати передбачені цим Договором роботи у повному обсязі до 31.12.2023 року.

Крім того, згідно п.2 Додаткової угоди № 6 від 20.12.2022 року до Договору пункт 10.1 останнього викладено в новій редакції, згідно якої Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами, і діє до 31.12.2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 2 ст. 844 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 5 від 23.02.2022 року) загальна вартість робіт, передбачених у п.1.1. Договору, розрахована відповідно до Кошторису (Додаток № 2 до Договору) та включає в себе відшкодування всіх витрат підрядника на виконання Договору, у тому числі, здійснення підрядником всіх необхідних платежів в процесі виконання робіт, плату за виконані ним роботи і складається з: вартості робіт, виконаних до 31.12.2021 включно, що становить: 12 055 747,20 грн., у тому числі ПДВ - 2 009 291,20 грн., вартості робіт, виконаних з 01.01.2022, що становить 323 544,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно частини 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За умовами п. 2.2 Договору розрахунки за виконані підрядником Роботи за цим Договором здійснюються замовником на поточний рахунок підрядника, вказаний у Договорі, у наступному порядку:

2.2.1.Замовник перераховує грошові кошти на поточний рахунок підрядника у розмірі 10% від загальної вартості робіт, які передані Підряднику Замовником у роботу в поточному місяці у порядку, передбаченому п.3.1. Договору, протягом 45-ти (сорока п`яти) робочих днів з дня подання замовником заявки з переліком та кількістю об`єктів щодо виконання робіт в поточному місяці.

2.2.2. Замовник сплачує підряднику грошові кошти за фактично виконані роботи відповідно до Акта здачі-приймання робіт щодо складання технічної документації протягом 45-ти (сорока п`яти) робочих днів з дати підписання такого Акта.

2.2.3. Замовник сплачує підряднику грошові кошти за фактично виконані роботи відповідно до Акта здачі-приймання робіт щодо погодження технічних документацій та отримання витягів про реєстрацію земельних ділянок в базі даних Державного земельного кадастру протягом 45-ти (сорока п`яти) робочих днів з дати підписання такого Акта.

2.2.4. Замовник сплачує підряднику грошові кошти за фактично виконані роботи відповідно до Акта здачі-приймання робіт щодо затвердження технічних документацій та отримання рішень Київської міської Ради про передачу земельних ділянок в постійне користування протягом 45-ти (сорока п`яти) робочих днів з дати підписання такого Акта.

2.2.5. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

Доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати робіт матеріали справи не містять.

Наразі, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини виконання умов Договору в частині здійснення оплати виконаних підрядником робіт не є предметом дослідження у даній справі.

Станом на час розгляду справи докази наявності претензій відповідача як підрядника з питань здійснення оплати, та/або наявного спору щодо стягнення заборгованості позивача з оплати виконаних робіт в матеріалах справи відсутні.

Доказів наявності на момент реалізації сторонами правовідносин за спірним Договором та звернення ТОВ «Юнекс Консалтинг» до замовника з відповідними листами, вимогами, претензіями щодо питання невчасного здійснення оплати за виконані роботи сторонами суду не надано.

Пунктом 3 частини 1 статті 890 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що підрядник зобов`язаний передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію.

В силу ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником та прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

За приписами ст. 891 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об`єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт.

У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов`язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.5.2. Договору здача результату Робіт здійснюється з наданням підрядником замовнику підписаних зі свого боку 2 (двох) примірників Актів здачі-приймання виконаних робіт не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту виконання Робіт.

Після виконання 1 етапу робіт підрядник зобов`язується передати замовникові комплект Технічної документації визначеної в п.1.4. Договору в трьох примірниках для погодження та підписання (п.5.3.Договору).

Пунктами 5.5.та 5.6. Договору передбачено, що підрядник зобов`язується погодити технічну документацію відповідно до норм діючого законодавства. Підрядник передає погоджену технічну документацію до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві для реєстрації земельної ділянки в базі даних державного земельного кадастру.

Згідно п. 5.7. Договору у разі отримання зауваження Головного управління Держгеокадастру у м. Києві до технічної документації підрядник зобов`язується усунути їх в тижневий термін з дати отримання зауваження.

Пунктами 5.8. та 5.9. Договору передбачено, що 2 етап робіт вважається виконаним після отримання підрядником та передачі замовнику витягу з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки та реєстрації земельної ділянки в базі даних міського земельного кадастру в департаменті земельних ресурсів КМДА. Після виконання 2 етапу робіт підрядник зобов`язується передати замовнику сформовану документацію для подання до Київської міської ради з метою отримання рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки в постійне користування КП "Київтеплоенерго".

Роботи по Договору вважаються виконаними після затвердження технічної документації Київською міською радою та отримання рішення Київської міської ради на передачу земельної ділянки в постійне користування КП "Київтеплоенерго" (п. 5.10. Договору).

Відповідно до п.5.11 Договору замовник протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання документа (ів), що підтверджують виконання робіт , та Акта здачі- приймання виконаних робіт зобов`язаний підписати Акт здачі - приймання робіт або, у випадку, якщо виконані робои не відповідають умовам, викладеним у Завданні (Додаток № 1 до Договору) та/або іншим умовам цього Договору, направити Підряднику Акт з переліком необхідних допрацювань.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем у позовній заяві, за частиною земельних ділянок підрядником не було виконано роботи, а саме по 4 ділянках не виконано роботи 2 та 3 етапу, по 23 ділянкам не виконано роботи 3 етапу. Тобто, загальна кількість ділянок, за якими не виконано роботи - 27.

У відповідності до п.3.2 Договору при неможливості виконання підрядником Робіт, вказаних в п.1.1 та в Завданні (Додаток № 1 до Договору) по незалежним від нього причинам, підрядник готує обгрунтування неможливості виконання Робіт. Замовник в триденний термін приймає обгрунтування та вносить зміни до заявки з переліком земельних ділянок шляхом заміни адреси земельної ділянки та передає її підряднику.

При цьому доказів направлення підрядником на адресу замовника в порядку п. 3.2 Договору листів щодо неможливості виконати роботи у визначені правочином строки матеріали справи не містять.

Натомість, відповідно до листів Департаменту земельних ресурсів та висновках територіальних органів Держгеокадастру, позивач отримав зауваження стосовно розроблених технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, про що відповідача було повідомлено листом № 28ау/06/1у/2760 від 31.05.2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи, з одночасним проханням надати інформацію щодо терміну внесення змін до технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації 22 земельних ділянок згідно доданого переліку.

Відповідно до п.5.12 Договору підрядник зобов`язаний усунути недоліки у виконаних роботах за свій рахунок протягом 10 календарних днів з моменту направлення замовником підряднику Акта з переліком необхідних доопрацювань, якщо інший, більш тривалий термін, письмово не визначений сторонами.

Згідно 5.15. Договору передбачає, що підрядник здійснює підписання складеного замовником Акта з переліком необхідних для доопрацювань/Акта виявлених недоліків протягом 3 робочих днів з дня отримання. У разі не підписання та/або неповернення замовнику підписаного підрядником Акта з переліком необхідних доопрацювань /Ата виявлених недоліків у визначений строк, замовник має право підписати його в односторонньому порядку. Підписанням даного Договору підрядник підтверджує, що Акт з переліком необхідних доопрацювань/Акта виявлених недоліків, підписаний в односторонньому порядку, відповідно до умов даного пункту Договору, має юридичну силу.

Судом встановлено за матеріалами справи, що у відповідності до п.п. 5.11, 5.12 Договору Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" як замовником направлено відповідачу лист від 31.10.2023 року №28АУ/06/1у/3/5480 «Про наданн акта недоліків» та Акт з переліком необхідних доопрацювань від 31.10.2023 року, який згідно наявного в матеріалах справи витягу з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення № 8031 останнім був отриманий 15.11.2023 року.

Додатково Акт з переліком необхідних доопрацювань надсилався позивачем на адресу для листування виконавця листом № 28АУ/06/1у/5851 від 22.11.2023 року та згідно наявного в матеріалах справи витягу з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення № 515 останнім був отриманий 30.11.2023 року

Проте, у визначені Договором строки, а саме до 10.11.2023 року недоліки технічної документації усунені відповідачем не були та підписані Акти з переліком необхідних доопрацювань не повернуті, у зв`язку з чим позивач направив відповідачу лист №28АУ/036/1у/5850 від 22.11.2023 року про розірвання договору в односторонньому порядку відповідно до п. 11.1.2 Договору з 06.12.2023 року.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем, вищевказаний лист був отриманий відповідачем 30.11.2023 року, що підтверджується даними офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення № 515.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до умов Договору вчинені всі необхідні дії для підписання Акту з переліком необхідних для доопрацювань/Акта виявлених недоліків, проте відповідач ухилився від виконання свого обов`язку в частині підписання такого акту та відповідні зміни до технічних документацій із землеустрою як підрядник не вніс.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно пункту 6.3. Договору, у разі виявлення недоліків у роботах,що виконуються (виконані) підрядником за Договором, підрядник на вимогу замовника зобов`язаний переробити/внести коригування в землевпорядну документацію або виконати необхідні додаткові роботи за свій рахунок у встановлений п.5.12. цього Договору строк, а також сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від загальної вартості робіт за Договором.

Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом згідно матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за Договором в частині якісного виконання та усунення виявлених недоліків, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору не виконав, в результаті чого позивачем, керуючись пунктом 6.3. Договору було нараховано неустойку у вигляді штрафу в сумі 618 964,56 грн. (12 379 291,20 грн.*5%), яку останній просив стягнути з відповідача в поданій суду позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань в частині здійснення своєчасного доопрацювання технічної документації у строк, передбачений умовами Договору, відсутності боргу з оплати штрафних санкцій або письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним Договору про закупівлю робіт № 1067/ДКУ-19 від 08.04.2019 року та Додаткових угод до нього та/або їх окремих положень сторонами суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що в розумінні статей 610, 612 Цивільного кодексу України відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, позаяк не виконав належним чином умови укладеного між сторонами Договору в частині усунення недоліків у вконаних роботах у визначені Договором строки.

Суд зазначає, що згідно статті 199 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватись передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

згідно приписів частини 1 статті 216 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частина 2 статті 216 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 217 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (стаття 218 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин)).

Так, виходячи з положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з пунктом 1 статті 546, статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд зазначає, що право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, у пункті 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що розмір штрафних санкцій щодо окремих видів зобов`язань встановлюється законом. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При цьому суд звертає увагу, що право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань визначено частиною другою статті 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правова позиція щодо можливості застосування пені та штрафу за порушення будь - яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання, викладена в постанові Верхового Суду від 19.09.2019 року у справі № 904/5770/18, від 17.09.2020 року у справі №922/3548/19.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо доопрацювання тезнічнї документації з землеустрою у строк, визначений умовами Договору, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача на підставі пункту 6.3 Договору 5 % штрафу від загальної вартості робіт за Договором у сумі 618 964,56 грн., якийпозивач просить стягнути з відповідача відповідно до наданого розрахунку.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто, визначаючи розмір заборгованості за Договором, зокрема, в частині штрафу, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості та нарахувань), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

В свою чергу, відповідачем не надано суду контррозрахунку заявлених до стягнення сум або заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку.

У відповідності до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

При цьому перебіг часу, за який нараховуються пені, починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленого до стягнення 5% штрафу судом встановлено, що розмір останнього, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та умов Договору, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам правовчину та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 618 964,56 грн. штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНЕКС КОНСАЛТІНГ" (вул. Трьохсвятительська, 3, оф. 24, м. Київ, 01001, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (пл. Франка Івана, 5,м. Київ,01001, ) 618 964,56 грн. (шістсот вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривень 56 копійок) штрафу та 7427,57 грн. (сім тисяч чотириста двадцять сім гривень 57 копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 05 грудня 2025 року.

Суддя А.М. Селівон