ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025м. ДніпроСправа № 904/1205/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віль-Транс-Сервіс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛ-Фудс", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 126 633 грн., інфляційної складової у розмірі 4 105,55 грн., пені у розмірі 23 410,17 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віль-Транс-Сервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛ-ФУДС" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 126 633 грн., інфляційної складової у розмірі 4 105,55 грн., пені у розмірі 23 410,17 грн.

Ухвалою суду від 22.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене провадження у справі. Справу № 904/1205/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

16.01.2024 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

10.04.2024 на адресу суду повернувся направлений відповідачу конверт із копією ухвали суду від 22.03.2024, до якого відділенням поштового зв`язку додано довідку про причину невручення поштового відправлення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC-CEPBIC» - «Експедитор» (далі- Позивач), та ТОВ «АЛ-ФУДС» - «Клієнт» (далі - Відповідач) було укладено договір №230821-TEП від 21.08.2023 року про надання транспортно-експедиторських послуг (далі - Договір №230821-TEП).

Згідно положень вказаного Договору №230821-TEП Сторонами погоджено наступні умови:

п. 1.1. Експедитор приймає на себе зобов`язання за дорученням Клієнта, за винагороду, здійснювати від свого імені і за рахунок Клієнта організацію перевезень вантажів Клієнта в залізничному рухомому складі.

п. 1.2. Клієнт відшкодовує Експедитору всі документально підтвердженні витрати, пов`язані з перевезенням і транспортно-експедиційним обслуговуванням вантажів, сплачує Експедитору винагороду (плату) за надані відповідно до цього Договору послуги.

п. 2.1. Обов`язки Експедитора:

п.п. 2.1.1. Організовує перевезення і здійснює приймання, зберігання, перевалку, відправку і транспортно-експедиційне обслуговування вантажів Клієнта за його заявками і за його рахунок.

п.п. 2.1.5. Здійснює розрахунки з організаціями за вантажно-розвантажувальні роботи, зберігання вантажів на складах. їх перевезення різними видами транспорту, а також надає інші транспортно-експедиційні послуги за дорученням Клієнта і за його рахунок.

п.п. 2.1.6. Здійснює оплату за Клієнта рахунків залізниць і транспортно-експедиційних організацій за перевезення та транспортно-експедиційне обслуговування вантажів Клієнта. Виставляє рахунки Клієнту для відшкодування вищевказаних платежів з урахуванням грошової винагороди Експедитора.

п. 2.2. Обов`язки Клієнта:

п.п. 2.2.17. Приймати вагони, які подані за заявкою Клієнта. Відмова від прийняття вагонів допускається лише у випадках, якщо виключається можливість використання вагонів для перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності. Непридатність вагонів в комерційному та/або технічному відношенні повинна підтверджуватись актами ВУ- 23, ВУ-25, ВУ-26 та актом ГУ-23, оформленими згідно вимог Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів.

п. 3.1. Клієнт відшкодовує Експедитору витрати, пов`язані із здійсненням перевезень вантажів та транспортно-експедиційним обслуговуванням вантажів Клієнта на підставі рахунків Експедитора.

п. п. 5.1.4. У випадку односторонньої відмови від виконання договору Сторона, яка заявила про це, відшкодовує іншій Стороні всі збитки, які виникли у зв`язку з цим.

п. п. 5.3.1. Клієнт несе майнову відповідальність за збитки, які виникли у Експедитора внаслідок неналежного виконання Клієнтом умов договору, непред`явлення вантажів до перевезення, дій, шо призвели до простою рухомого складу, необґрунтованої відмови в оплаті за перевезення та несвоєчасної оплати рахунків Експедитора.

п.п. 5.3.3. У випадку прострочення строків оплати, передбачених даним Договором, Клієнт сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого платежу за кожен день прострочення.

22.08.2023 року було отримано заявку від Клієнта - ТОВ «АЛ-ФУДС», а саме: Заявку від « 22» серпня 2023 р. відповідно Договору № 230821-ТЕП від 21 серпня 2023 року, згідно якої Клієнт здійснив замовлення на наступне перевезення:

Період дії замовлення: 22.08.2023 05.09.2023;

Станція та дорога відправлення: Ст. РОТОК, код 343901 ;

Кількість, тон: 700 ;

Кількість вагонів, найменування рухомого складу: 11.

Проте, ТОВ «АЛ-ФУДС» односторонньо відмовилось від перевезення по маршруту ст. Роток (Україна) ст. Хелм (Польща), яке зазначено у вказаній заявці від 22.08.2023.

Для виконання заявки від 22.08.2023р., наданої ТОВ «АЛ-ФУДС» за Договором №230821 TEП, ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC-CEPBIC» було укладено договір з ТОВ «Евервелле Україна» про надання послуг з організації перевезень вантажів №2023-08-22-ТЕО від 22 серпня 2023 року. Відповідно до п.1. Додаткової угоди №1 від 22.08.2023 року до Договору №2023-08-22-ТЕО від 22 серпня 2023 року було замовлено послуги з організації перевезень вантажів на таких умовах:

Станція відправлення/код - РОТОК / 343901

Станція призначення/код - Ягодин (ЭКСП. ПКП) / 351503

Станції перетину: Ягодин/Дорогуськ

Кількість вагонів: 11.

Проте, у зв`язку із односторонньою відмовою ТОВ «АЛ-ФУДС» від перевезення, ТОВ «Евервелле Україна» пред`явив вимоги до ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC- CEPBIC» (претензія Вих. № 22-09/2023 Від « 22» вересня 2023р.) щодо відшкодування ним понесених витрат, а саме, витрати склали 107 754,84 грн з ПДВ.

Згідно платіжної інструкції № 90 "27" вересня 2023 р. ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC-CEPBIC» здійснив оплату у сумі 107 754,84 грн з ПДВ. «за послуги з перевезення вантажів зал. транспортом ст. Роток-ст. Ягодин зг. Дог. №2023- 08-22-ТЕО від 22.08.2023 в сумі 107754,84грн, у т.ч. ПДВ 20% = 17 959.14грн.», які було замовлено на виконання заявки Клієнта - ТОВ «АЛ- ФУДС» та від яких останній відмовився.

У зв`язку з відмовою від перевезення по маршруту ст. Роток (Україна) ст. Хелм (Польща), 30.08.2023 року ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC-CEPBIC» надіслало Відповідачу вимогу про компенсацію витрат (вих. № 1/30 від 30 серпня 2023 року), в якій зазначало, що Експедитором у серпні 2023 року понесені витрати, згідно наступних розрахункових сум:

1. Компенсація витрат за користування вагонами 40 800 грн. з ПДВ (6 вагонів прибуття 26.08.2023 по 31.08.2023 36 вагон/суток; 5 вагонів прибуття 29.08.2023 по 31.08.2023 15 вагон/суток).

Загалом 36+15=51 вагон/суток*800 (грн з ПДВ) =40 800 грн.

2. Компенсація залізничного тарифу за подачу порожніх вагонів під навантаження на станцію Роток складає 7 803 грн. з ПДВ за один вагон *11=85 833грн.

Разом: 126 633 гривень з ПДВ.

У вказаній вимозі ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC-CEPBIC» зазначало, що згідно пункту 5.1.4. Договору про надання транспортно- експедиційних послуг № 230821-ТЕП від 21 серпня 2023р., додаткової угоди № 1 від 21.08.2023р. та заявки від 22.08.2023р., вказана сума збитків у сумі 126 633,00 гривень підлягає негайному відшкодуванню, та було надано відповідний рахунок, який станом на дату складання претензії є несплаченим.

Згідно Акту звірки взаєморозрахунків за даними Позивача за період з 30.08.2023р. по 28.02.2024 року станом на 28.02.2024 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за договором №230821-TEП від 21.08.2023 року про надання транспортно-експедиторських послуг становить 126 633,00 грн.

Згідно п.п. 5.3.3. Договору у випадку прострочення строків оплати, передбачених даним Договором, Клієнт сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого платежу за кожен день прострочення.

За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань позивачем було нараховано до сплати інфляційні втрати в розмірі 4 105, 55 грн. та пеню в розмірі 23 410, 27 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за Договором про надання транспортно - експедиційних послуг № 230821-ТЕП від 21 серпня 2023р., додаткової угоди № 1 від 21.08.2023р. та заявки від 22.08.2023р у розмірі 126 633, 00 грн., інфляційних втрат у розмірі 4 105, 55 грн. та пені в розмірі 23 410, 27 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами, обставини, пов`язані з укладенням договору транспортного експедирування, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та у заявлених до стягнення сумах.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Щодо основного боргу

Між ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC-CEPBIC» - «Експедитор» (далі- Позивач), та ТОВ «АЛ-ФУДС» - «Клієнт» (далі - Відповідач) було укладено договір №230821-TEП від 21.08.2023 року про надання транспортно-експедиторських послуг (далі - Договір №230821-TEП).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Клієнт відшкодовує Експедитору витрати, пов`язані із здійсненням перевезень вантажів та транспортно-експедиційним обслуговуванням вантажів Клієнта на підставі рахунків Експедитора.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом також встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до положень частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 316 Господарського кодексу України та частини 1 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 932 ЦК України визначено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

Згідно статті 935 ЦК України Клієнт або експедитор має право відмовитися від договору транспортного експедирування, попередивши про це другу сторону в розумний строк. Сторона, яка заявила про таку відмову, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки, завдані їй у зв`язку із розірванням договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Пунктом 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

На виконання умов договору №230821-TEП від 21.08.2023 року про надання транспортно-експедиторських послуг, а саме п. 2.1., ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНC-CEPBIC» (Позивачем) було укладено договір з ТОВ «Евервелле Україна» про надання послуг з організації перевезень вантажів № 2023-08-22-ТЕО від 22 серпня 2023 року. Відповідно до п.1. Додаткової угоди №1 від 22.08.2023 року до Договору №2023-08-22-ТЕО від 22 серпня 2023 року було замовлено послуги з організації перевезень вантажів на відповідних умовах.

На виконання покладених обов`язків Позивачем було здійснено оплату у сумі 107 754,84 грн. з ПДВ. «за послуги з перевезення вантажів зал. транспортом ст. Роток-ст. Ягодин зг. Дог. №2023- 08-22-ТЕО від 22.08.2023 в сумі 107754,84грн, у т.ч. ПДВ 20% = 17 959.14грн. відповідно до платіжної інструкції № 90 "27" вересня 2023 р.

Відповідно до Акту надання послуг №4 від 31.08.2023 ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС» надано послуги Відповідачу на загальну суму 126 633, 20 грн., на виконання якого Позивачем надано рахунок №7 від 31.08.2023 на оплату послуг Відповідачу.

Проте, у зв`язку з невиконанням Відповідачем умов Договору №230821-TEП від 21.08.2023 року в частині повного та своєчасного розрахунку згідно п.2.1. та п.п. 3.1.-3.16., Позивач відмовився від виконання покладених обов`язків перед ТОВ «Евервелле Україна» за Договором №2023-08-22-ТЕО від 22 серпня 2023 про надання послуг з організації перевезень вантажів.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛ-ФУДС». утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС» у розмірі 126 633, 00 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 126 633, 00 грн. є обґрунтованими.

Щодо нарахування інфляційних втрат

Згідно з положеннями статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційні втрати у розмірі 4 105, 55 грн. за період вересня 2023 року по лютий 2024 року.

Розрахунки інфляційних втрат виконані позивачем правильно, коректно враховують періоди прострочення та відповідають вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 4 105, 55 грн. є обґрунтованими.

Щодо нарахування пені

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами статті 58 Конституції України унормовано, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття цими законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (абз. 2, 4 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп/1997).

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України також дійшов висновку, що конституційний принцип про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (абзац 4 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Відтак при визначенні підстав відповідальності кола осіб, які можуть бути притягнуті до такої відповідальності, суд повинен керуватися тими нормами, які були чинні станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме момент виникнення заборгованості ТОВ «АЛ-ФУДЗ» перед ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС», що спричинили збитки позивачу.

У зв`язку з порушенням виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг за договором, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за загальний період з 31.08.2023 по 18.03.2024 у сумі 23 410, 27 грн.

Господарський суд вважає за необхідне визначити, що на момент виникнення заборгованості ТОВ «АЛ-ФУДЗ» перед ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС» та на загальний період нарахування позивачем неустойки Господарський кодекс України не втратив свою чинність, а отже норми ГК України слід застосовувати до спірних правовідносин.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. п.п. 5.3.3. Договору у випадку прострочення строків оплати, передбачених даним Договором, Клієнт сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого платежу за кожен день прострочення.

В свою чергу, п.3.11. Договору передбачено, що остаточний розрахунок здійснюється Сторонами протягом п`яти банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт та акту звірки розрахунків.

Відповідно до Акту надання послуг №4 від 31.08.2023 ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС» надано послуги Відповідачу на загальну суму 126 633, 20 грн., на виконання якого Позивачем надано рахунок №7 від 31.08.2023 на оплату послуг Відповідачу.

З огляду на умови договору, специфікацій та норми ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк оплати наданих послуг за Договором №230821-TEП від 21.08.2023 є таким, що настав 09.09.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що розрахунок здійснений позивачем без врахування положень ст. 253 ЦК України, ч. 5 ст. 254 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України, а відтак до стягнення підлягає пеня у розмірі 21 067, 09 грн. за загальний період з 10.09.2023 по 10.03.2024.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться Договором №230821-TEП від 21.08.2023 про надання транспортно- експедиційних послуг (том 1 а.с. 17-20), додатковою угодою № 1 від 21.08.2023 (том 1 а.с. 21), заявкою від 22.08.2023 (том 1 а.с. 21), Договором №2023-08-22-ТЕО від 22.08.2023 про надання послуг з організації перевезень вантажів та додатковою угодою №1 від 22.08.2023 (том 1 а.с. 23-25), претензією ТОВ «Евервелле Україна» №22-09/2023 від 22.09.2023 (том 1 а.с. 26), платіжною інструкцією №90 від 27.09.2023 на суму 107 754, 84 грн. (том 1 а.с. 27), претензією ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС» №1/30 від 30.08.2023 (том 1 а.с. 35), претензією ТОВ «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС» №1 від 08.02.2024 (том 1 а.с. 27-29), актом звірки розрахунків станом на 28.02.2024 (том 1 а.с. 56), актом надання послуг №4 від 31.08.2023 та рахунком на оплату №7 від 31.08.2023 (том 1 а.с. 57).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 126 633,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 105,55 грн., пеню в розмірі 21 067,09 грн.

В решті вимог - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛ-ФУДЗ» (49049, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 15, офіс 3; ідентифікаційний код юридичної особи 43504950) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЬ-ТРАНС-СЕРВІС» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 30; ідентифікаційний код юридичної особи 36314584) суму основного боргу у розмірі 126 633,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 105,55 грн., пеню в розмірі 21 067,09 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 925,05 грн.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 08.12.2025.

Суддя М.О. Ніколенко