ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/939/15-г
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Діброви Г.І., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,

за участю ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. та представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" Шаркова Н.Р.,

від Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" Чабан О.О.,

від інших учасників справи участі не брали,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2025, прийняте суддею Найфлейшем В.Д., м. Одеса, повний текст складено 23.05.2025,

у справі №916/939/15-г

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/939/15-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К".

13.01.2020 до суду першої інстанції від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича в межах справи про банкрутство №916/939/15-г надійшла заява (вх.№117/20 від 13.01.2020) про стягнення з Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" відшкодування вартості обладнання для виробництва та зберігання вина у кількості 267 одиниць у сумі 18048887,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, з огляду на неможливість повернення у ліквідаційну масу боржника рухомого майна, отриманого Фермерським господарством "Агрохолдинг 2007" за недійсним договором, останнє зобов`язане відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" його ринкову вартість грошовими коштами у сумі 18048887,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2020 прийнято вищенаведену заяву (вх.№117/20 від 13.01.2020) до розгляду в межах справи №916/939/15-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г (суддя Найфлейш В.Д.) частково задоволено позов арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича про відшкодування вартості майна (вх.№117/20 від 13.01.2020); стягнуто з Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" відшкодування вартості обладнання для виробництва та зберігання вина у кількості 267 одиниць у сумі 1572261,82 грн та судовий збір у сумі 4204 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Дане судове рішення мотивоване тим, що відповідно до наявного у матеріалах справи висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024 станом на 29.12.2014 (дата укладення недійсного договору) ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К", а саме: обладнання у кількості 267 одиниць згідно з додатком №1 до договору застави №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013 та додатком №1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014 (виходячи із припущення, що технічний стан обладнання відповідав стану непридатний), могла складати 3375820,82 грн, при цьому при вирішенні питання про стягнення за недійсним правочином місцевий господарський суд врахував необхідність застосування двосторонньої реституції шляхом проведення зустрічного зарахування вимог та, як наслідок, зменшення вищенаведеної суми відшкодування на 1803559 грн, оскільки саме така сума коштів була сплачена Фермерським господарством "Агрохолдинг 2007" на виконання недійсного договору як вартість придбаного обладнання. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування боржникові вартості обладнання для виробництва та зберігання вина у кількості 267 одиниць у сумі 1572261,82 грн (3375820,82 грн - 1803559 грн = 1572261,82 грн).

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г та стягнути з Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" відшкодування вартості обладнання для виробництва та зберігання вина у кількості 267 одиниць у сумі 7754906 грн.

Зокрема, скаржник зазначає про недостовірність висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024, використаного судом першої інстанції при визначенні дійсної ринкової вартості обладнання, яка підлягає відшкодуванню на користь боржника, оскільки вказаний висновок ґрунтується на підставі припущення експерта про непридатний технічний стан обладнання, у той час як сукупність наявних у матеріалах справи доказів підтверджує, що станом на 29.12.2024 (дата укладення недійсного договору) відповідне майно перебувало у належному стані, придатному для експлуатації за його цільовим призначенням, а відтак визначена у висновку експерта сума грошових коштів у розмірі 3375820,82 грн є ринковою вартістю металобрухту, але аж ніяк не ринковою вартістю обладнання для виробництва та зберігання вина, яка має бути відшкодована боржникові. За таких обставин, апелянт наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування Господарський суд Одеської області повинен був виходити з заставної вартості обладнання, яка відповідала його ринковій вартості та становила 7754906 грн, тим більше, що між датою укладання договору застави (02.07.2013) та датою, на яку має бути визначена дійсна ринкова вартість майна (29.12.2014), пройшов строк менше, ніж півтора року, який не міг суттєво вплинути ні на технічний стан обладнання, ні на його вартість. Крім того, апелянт зауважує на неправомірності відмови місцевого господарського суду у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" про відкладення судового засідання, в якому було прийнято оскаржуване рішення, у зв`язку з зайнятістю представника заявника в іншому судовому процесі.

У відзиві на апеляційну скаргу №10 від 26.08.2025 (вх.№2573/25/Д3 від 26.08.2025) Фермерське господарство "Агрохолдинг 2007" просить у повному обсязі відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз", а рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції здійснено всі можливі заходи щодо встановлення дійсної ринкової вартості спірного обладнання, між тим для встановлення вартості обладнання та його стану необхідні спеціальні знання, у зв`язку з чим місцевий господарський суд обґрунтовано використав висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024, наданий за результатами проведення призначеної судом експертизи, при цьому експертна установа була визначена за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз", яке, зазначаючи в апеляційній скарзі про недостовірність висновку експерта, під час розгляду справи у Господарському суді Одеської області не скористалося своїм правом викликати експерта в судове засіданні або заявити відвід експерту у разі наявності сумнівів щодо його об`єктивності. Поряд з цим, Фермерське господарство "Агрохолдинг 2007" наголошує на правомірності застосування судом першої інстанції двосторонньої реституції та, відповідно, зменшення відшкодування на суму вартості обладнання, сплачену на виконання недійсного договору купівлі-продажу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 у справі №916/939/15-г за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" відкрито апеляційне провадження.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражний керуючий Бєлоусов Ігор Валентинович також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г та прийняти нове рішення, яким стягнути з Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" 18048887,20 грн відшкодування вартості майна у кількості 267 одиниць.

В апеляційній скарзі ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражний керуючий Бєлоусов Ігор Валентинович зауважує на тому, що місцевий господарський суд помилково розглянув позов про відшкодування вартості майна у порядку спрощеного позовного провадження, у той час як, з огляду на ціну позову, в силу вимог закону останній підлягав розгляду за правилами загального позовного провадження, а також не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які свідчать про те, що спірне майно боржника відчужувалося Фермерським господарством "Агрохолдинг 2007" на користь пов`язаних з ним юридичних осіб, які мають одного і того самого бенефіціарного власника. Вказаний апелянт також стверджує про те, що, приймаючи оскаржуване рішення, Господарський суд Одеської області помилково обрав висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024 як найбільш обґрунтований доказ ринкової вартості спірного обладнання, оскільки цей висновок фактично базується на довідках, які надані власниками обладнання у кількості 267 одиниць Товариством з обмеженою відповідальністю "Шампань України" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінагропром" та які викликають об`єктивні сумніви щодо їх достовірності. Поряд з цим, скаржник посилається на помилковість неврахування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення статистичної довідки з показниками даних щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" за 2012-2013 роки, а також заставної вартості обладнання у сумі 7754906 грн, передбаченої договором застави №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013.

26.08.2025 до суду апеляційної інстанції від Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" надійшов відзив на апеляційну скаргу №11 від 26.08.2025 (вх.№2575/25/Д3 від 26.08.2025), в якому останнє просить у повному обсязі відмовити у задоволенні апеляційної скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича, а рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г залишити без змін, наголошуючи на тому, що при вирішенні питання про стягнення відшкодування вартості майна боржника, відчуженого на підставі недійсного договору купівлі-продажу від 29.12.2014, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вартості майна, вказаної у висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024, та правомірно з урахуванням частини одинадцятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України здійснив зустрічне зарахування, внаслідок чого зменшив відповідну суму відшкодування на розмір грошових коштів у сумі 1803559 грн, які мали бути сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" на користь Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" в порядку двосторонньої реституції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 у справі №916/939/15-г за апеляційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича відкрито апеляційне провадження.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 призначено справу №916/939/15-г для спільного розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича на 01.10.2025 о 10:00.

22.09.2025 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" надійшло клопотання б/н від 19.09.2025 (вх.№2573/25/Д5 від 22.09.2025) про відкладення розгляду справи №916/939/15-г.

Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 вирішено розглянути апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича на рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану; задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" б/н від 19.09.2025 (вх.№2573/25/Д5 від 22.09.2025) та відкладено розгляд даної справи на 22.10.2025 о 12:00.

Між тим, з огляду на тимчасову непрацездатність судді Таран С.В. у період з 16.10.2025 по 31.10.2025, судове засідання у справі №916/939/15-г, призначене на 22.10.2025 о 12:00, не відбулося, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 призначено справу №916/939/15-г до розгляду на 10.12.2025 о 14:00.

У судовому засіданні 10.12.2025, яке проведено в режимі відеоконференції, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражний керуючий Бєлоусов Ігор Валентинович та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" власні апеляційні скарги підтримали та проти задоволення апеляційних скарг один одного не заперечували; представник Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" висловив заперечення проти задоволення обох апеляційних скарг.

Протокольними ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 залишено без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" про долучення доказу б/н від 29.09.2025 (вх.№2573/25/Д6 від 29.09.2025) у зв`язку з пропуском заявником строку для подання доказів, встановленого статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, та відсутністю клопотання про поновлення цього строку, а також залишено без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" про призначення експертизи б/н та б/д (вх.№5043/25 від 10.12.2025) з огляду на подання останнього з пропуском строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі відкриття апеляційного провадження у справі №916/939/15-г, та без клопотання про його продовження.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича, а також представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" та Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

18.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" ("Кредитодавець") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" ("Позичальник") укладено кредитний договір №176/12/13-KL (далі договір №176/12/13-KL від 18.06.2013), відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, встановлених цим договором та чинним законодавством України, Кредитодавець надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору.

02.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" ("Заставодержатель") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" ("Заставодавець") укладено договір застави №176/12/13-KL/S-1 (далі договір №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013), за умовами якого цим договором забезпечуються вимоги Заставодержателя щодо сплати Заставодавцем кожного і всіх його боргових зобов`язань у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі зі всіма змінами та доповненнями до нього.

Предметом застави за цим договором є рухоме майно виробниче обладнання, а саме: обладнання у кількості 267 одиниць згідно з додатком №1, який є невід`ємною частиною договору застави. Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності. Протягом строку дії цього договору предмет застави зберігається за адресою: Одеська обл., Роздільнянський р-н, смт Лиманське, вул. Леніна, 39. Утримувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" (пункти 3.1, 3.1.1 та 3.2 договору №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013).

В силу пунктів 3.3, 3.3.2 договору №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013 заставна вартість предмета застави відповідає ринковій вартості та складає 7754906 грн. При цьому сторони погоджуються, що при зверненні стягнення та реалізації предмета застави Заставодержатель не буде будь-яким чином обмежений зазначеною вартістю предмета застави. Сторони домовились, що Заставодержатель переглядає вартість предмета застави з урахуванням змін та кон`юнктури ринку не рідше одного разу на рік.

29.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" ("Продавець") від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" та Фермерським господарством "Агрохолдинг-2007" ("Покупець") у зв`язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" умов кредитного договору №176/12/13-KL від 18.06.2013 укладено договір купівлі-продажу (далі договір б/н від 29.12.2014), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В., реєстровий №2147.

Відповідно до пункту 1 договору б/н від 29.12.2014 Продавець передає у власність (продає), а Покупець приймає у власність (купує) рухоме майно виробниче обладнання, а саме: обладнання у кількості 267 одиниць згідно з додатком №1 до договору застави №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013, що належить боржнику (Товариству з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К") на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна цілісного майнового комплексу 101-11 від 20.11.2003 та акту приймання-передачі від 25.11.2003, який є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу (наявність обладнання підтверджується даними бухгалтерського обліку, обладнання обліковується на балансі боржника, що підтверджується балансовою довідкою боржника №2008 по рахунку №10 "Основні засоби" станом на 02.07.2013) та зобов`язується оплатити вартість обладнання в порядку та строки, визначені цим договором.

Пунктом 2 договору б/н від 29.12.2014 передбачено, що за домовленістю сторін вартість обладнання, яке є предметом цього договору, визначається у сумі 1803559 грн.

Згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-Альянс" у звіті з незалежної оцінки від 03.11.2014 ринкова вартість рухомого майна для відчуження обладнання у загальній кількості 267 одиниць, що є предметом застави за договором №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013, станом на 03.11.2014 з округленням становить 1803559 грн.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2015 Фермерське господарство "Агрохолдинг-2007" продало Товариству з обмеженою відповідальністю "Шампань України" 267 одиниць виробничого обладнання за ціною 1830000 грн, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Шампань України", в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2018 продало 67 одиниць обладнання Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінагропром".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі №916/939/15-г, яка набрала законної сили та є чинною, визнано недійсним договір купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" від імені боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" та Фермерським господарством "Агрохолдинг-2007", зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. у реєстрі за №2147.

Підставою для визнання вищенаведеного правочину недійсним стало встановлення судом факту заниження ринкової вартості обладнання, а також ухилення Фермерського господарства "Агрохолдинг-2007" від забезпечення доступу експерта до об`єкту дослідження, що унеможливило проведення експертизи, у зв`язку з чим судом у порядку статті 102 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" було встановлено обставини продажу рухомого майна у кількості 267 одиниць за ціною, що є значно нижчою за її ринкову вартість. Однак, суд був позбавлений можливості визначити вартість спірного обладнання, переданого за недійсним договором б/н від 29.12.2014, у зв`язку з ухиленням Фермерського господарства "Агрохолдинг-2007" від забезпечення доступу експерта до об`єкту дослідження.

З огляду на те, що спірне майно за недійсним правочином в подальшому було відчужено, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича в межах справи про банкрутство №916/939/15-г звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою (вх.№117/20 від 13.01.2020) про стягнення з Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" відшкодування вартості обладнання для виробництва та зберігання вина у кількості 267 одиниць у сумі 18048887,20 грн.

Задовольняючи частково вимоги ліквідатора, місцевий господарський суд послався на неправильність визначення арбітражним керуючим розміру заявленої до відшкодування вартості обладнання та врахував необхідність застосування двосторонньої реституції шляхом проведення зустрічного зарахування вимог та, як наслідок, зменшення розміру відшкодування на саму коштів, яка була сплачена Фермерським господарством "Агрохолдинг 2007" на виконання недійсного договору.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про часткове задоволення заяви ліквідатора про відшкодування вартості майна боржника з огляду на наступне.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) є одним з основних учасників справи про банкрутство. Після введення процедури ліквідації до арбітражного керуючого (ліквідатора) переходить правомочність власника та керівника боржника. Ліквідатор у справі про банкрутство має статус особи, що за рішенням суду зобов`язана належним чином виконувати свої повноваження під час ліквідаційної процедури, зокрема ті, що спрямовані на формування ліквідаційної маси боржника та задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 02.06.2021 у справі №904/7905/16, до правовідносин, що склалися до 21.10.2019, в частині підстав визнання недійсними правочинів боржника підлягають застосуванню приписи статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а не приписи статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Положеннями статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" унормовано, що у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

З огляду на викладене, беручи до уваги визнання договору купівлі-продажу обладнання б/н від 29.12.2014 недійсним у судовому порядку та неможливість Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" повернути набуте за цим договором рухоме майно у ліквідаційну масу в натурі внаслідок його подальшого відчуження на користь третіх осіб, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо наявності у вказаного фермерського господарства обов`язку з відшкодування вартості такого майна у грошовому еквіваленті за ринковими цінами, що існували на момент вчинення недійсного правочину (29.12.2014).

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що у матеріалах справи містяться докази, які відображають різну ринкову вартість незаконно відчуженого обладнання боржника станом на 29.12.2014.

Зокрема, відповідно до звіту Приватного підприємства "Бюро Маркуса" про оцінку майна від 21.05.2018, виконаного у позасудовому порядку на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз", ймовірна ринкова вартість комплексу 55 позицій рухомого майна винзаводу, що складається з 205 одиниць ємностей та 52 одиниць виробничих машин та обладнання (разом 267 одиниць) станом на 29.12.2014 визначена у сумі 15040731 грн без ПДВ.

Зі змісту вказаного звіту вбачається, що оцінку здійснено без огляду майна шляхом вивчення друкованих матеріалів. Крім того, у звіті не зазначено про те, що його виготовлено для подання до господарського суду, а також про обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

24.09.2018 до суду першої інстанції надійшов лист, в якому експерти ОСОБА_1 та Нефьодов О.В. повідомили про обізнаність останніх щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок.

В силу частини сьомої статті 98 Господарського процесуального кодексу України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

За умовами частини п`ятої статті 101 Господарського процесуального кодексу України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Однак, законом передбачено зазначення відомостей, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, саме у складеному ним конкретному висновку, який ним підписується, а не у листах або розписках про ознайомлення експерта відповідно до вимог чинного законодавства з правами і обов`язками експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 24.10.2022 у справі №908/1092/21.

За таких обставин, звіт Приватного підприємства "Бюро Маркуса" про оцінку майна від 21.05.2018 обґрунтовано не був врахований місцевим господарським судом в якості належного у розумінні процесуального закону доказу встановлення дійсної ринкової вартості спірного обладнання.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи №20-5534 від 07.10.2020, наданим Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінагропром", ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К", а саме: обладнання у кількості 267 одиниць, відповідно до додатку №1 до договору застави №176/12/13-КL/S-1 від 02.07.2013 та додатку №1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014, станом на 29.12.2014 могла складати 1887069,30 грн.

Тобто встановлена вищенаведеною експертизою вартість обладнання у розмірі 1887069,30 грн майже співмірна сумі продажу рухомого майна, вказаній у договорі купівлі-продажу б/н від 29.12.2014 (1803559 грн), що прямо суперечить висновкам, викладеним в ухвалі Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі №916/939/15-г, якою визнано недійсним вказаний договір у зв`язку з укладенням останнього за ціною, що є значно нижчою за ринкову вартість відповідного майна.

Відтак висновок товарознавчої експертизи №20-5534 від 07.10.2020, наданий Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, також не є належним доказом ринкової вартості спірного майна станом на момент укладення недійсного правочину.

Виготовлена на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" рецензія на вищенаведений висновок товарознавчої експертизи №20-5534 від 07.10.2020 жодним чином не підтверджує достовірності цього висновку, оскільки рецензування здійснене поза процедурою проведення та оформлення результатів рецензування, визначеної Порядком проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 №335/5.

З огляду на викладене, в межах даної справи судом першої інстанції були призначені судова експертиза та додаткова судова експертиза, проведення яких доручалося Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно з висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024 станом на 29.12.2014 ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К", а саме: обладнання у кількості 267 одиниць, відповідно до додатку №1 до договору застави №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013 та додатку №1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014 (виходячи із припущення, що технічний стан обладнання відповідав стану непридатний), могла складати 3375820,82 грн.

Відповідно до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №7067/24-54 від 13.12.2024, складеного за результатами проведення додаткової експертизи, встановити станом на 29.12.2014 дійсну ринкову вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К", а саме: обладнання у кількості 267 одиниць згідно з додатком №1 до договору застави №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013 та додатку №1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014 за умови, що технічний стан обладнання відповідав стану придатний, не вбачається за можливе з причин, викладених у висновку.

У матеріалах справи містяться довідка щодо обладнання, яке знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України", що надана із супровідним листом директора цього товариства і в якій вказано, що технічний стан усього обладнання переважно "неліквідний, поганий, брухт". Поряд з цим, відповідно до довідки щодо обладнання, яке знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінагропром", наданої з супровідним листом директора вказаного товариства, технічний стан усього обладнання переважно "неліквідний, поганий, задовільний", майже все обладнання потребує капітального ремонту. Вищенаведеними товариства також вказано про те, що ремонт обладнання не здійснювався, воно частково розукомплектовано, потребує значного ремонту та реконструкції і вичерпало свою корисність відповідно до своїх функцій.

Водночас у висновку про ринкову вартість, складеному Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Парус" та наданому із клопотанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Глассрайз", щодо технічного стану об`єктів дослідження вказано про задовільний стан.

Згідно з поясненнями ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновичавід від 31.08.2023, наданими щодо технічного стану об`єктів дослідження станом на 29.12.2014, після відчуження на користь Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007", а в подальшому на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінагропром" спірне обладнання знаходилось у безперервній експлуатації за його цільовим призначенням.

Отже, наявні у матеріалах справи докази не дозволяють достеменно встановити дійсний технічний стану об`єктів дослідження (обладнання) саме станом на 29.12.2014 (день укладення оспорюваного правочину).

За таких обставин, беручи до уваги те, що з наданих учасниками справи доказів неможливо ідентифікувати технічний стан об`єктів дослідження станом на 29.12.2014 як справного та працюючого майна, фактично єдиний розрахунок при визначенні вартості майна, що можливо довести та провести відповідні розрахунки це розрахунок обладнання по вартості металів і сплавів, що містяться в об`єктах дослідження.

Зі змісту висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024 вбачається, що розрахунок здійснювався експертом як сума валових доходів, які очікується отримати від реалізації об`єктів оцінки як єдиного цілого або його складових частин, виходячи з принципу найбільш ефективного використання за вирахуванням очікуваних витрат, пов`язаних з такою ліквідацією. Отже, у даному випадку ринковою вартістю майна виступає вартість ліквідації, тобто ринкова вартість прирівняна до вартості ліквідації, адже вартість об`єктів дослідження не може бути меншою ніж вартість їх ліквідації.

Таким чином, виходячи з обставин даної конкретної справи, з огляду на те, що з наявних у матеріалах справи доказів неможливо визначити дійсний технічний стан обладнання (зокрема, придатним чи не придатним воно було на момент відчуження; в якому вигляді та стані воно відчужувалось тощо), і для ретроспективного встановлення вартості майна у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення недійсного правочину, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, якими суд не володіє, Господарський суд Одеської області правомірно зазначив про те, що ним вичерпано всі можливі заходи щодо встановлення дійсної ринкової вартості спірного обладнання, при цьому висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024 є найбільш вичерпним та обґрунтованим, оскільки при його підготовці експертом були враховані всі наявні у матеріалах справи докази щодо стану спірного обладнання і експертом детально пояснено який метод розрахунку фактично є єдиним можливим для визначення вартості майна у цьому випадку.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" на недостовірність висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024 у зв`язку з тим, що станом на 29.12.2024 (дата укладення недійсного договору) відповідне майно перебувало у належному стані, придатному для експлуатації за його цільовим призначенням, а відтак визначена у висновку експерта сума грошових коштів у розмірі 3375820,82 грн є ринковою вартістю металобрухту, але аж ніяк не ринковою вартістю обладнання для виробництва та зберігання вина, яка має бути відшкодована боржникові, апеляційним господарським судом до уваги не приймаються, оскільки твердження про справний технічний стан майна ґрунтуються на припущеннях зазначеного апелянта, які не підтверджені жодними доказами, і при цьому логіка наведеного експертом способу розрахунку скаржником не спростована, натомість відповідні доводи останнього фактично заявлені виключно через призму його незгоди з визначеною експертом вартістю майна та заінтересованості у стягненні до ліквідаційної маси боржника більшої суми коштів без одночасного доказування факту справності обладнання на момент укладення правочину за допомогою належних та допустимих у розумінні процесуального закону доказів. Поряд з цим, колегією суддів враховується, що додаткова експертиза була проведена, а експертна установа визначена саме за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз", яке, сумніваючись у правомірності застосованих експертом підходів до розрахунку, не скористалося своїм правом ініціювати перед судом питання виклику експерта у судове засідання для надання пояснень щодо наданого ним висновку.

Твердження обох скаржників про те, що при визначенні суми відшкодування місцевий господарський суд повинен був виходити з заставної вартості обладнання, яка відповідно до договору №176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К", становила 7754906 грн, відхиляються колегією суддів, адже, по-перше, заставна вартість не є ринковою вартістю майна, вона визначається сторонами договору застави диспозитивно, тобто за їхнім власним розсудом, і може як відповідати, так і не відповідати реальній ринковій вартості, а відтак сторони зазначеного договору застави могли погодити будь-яку вартість предмета застави на власний розсуд і при цьому умовами даного договору банку надано право реалізувати предмет застави за ціною, яка відмінна від узгодженої у цьому договорі; по-друге, між датою укладання договору застави (02.07.2013) та датою, на яку має бути визначена дійсна ринкова вартість майна (29.12.2014), минув істотний проміжок часу (майже півтора року), за який технічний стан обладнання, а відтак і його ринкова вартість, могли істотно змінитися. Отже, заставна вартість, зафіксована у договорі за півтора року до укладення недійсного правочину, не може бути використана як достовірний або релевантний показник дійсної вартості майна на момент його відчуження.

Доводи ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича стосовно помилковості неврахування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення статистичної довідки з показниками даних щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" за 2012-2013 роки є необґрунтованими, адже, по-перше, зміст вказаної довідки, яка узагальнено (консолідовано) відображає вартість основних засобів підприємства станом на кінець 2013 року, не дозволяє встановити конкретний перелік активів, вартість яких вказана у довідці (зокрема, чи увійшло до цих активів спірне обладнання і, якщо так, то яку частину вартості з-поміж решти основних засобів становило відповідне обладнання і чи є така вартість ринковою); по-друге, проміжок часу між періодом, охопленим статистичною звітністю (кінець 2013 року), та датою, на яку має бути визначена дійсна ринкова вартість майна (29.12.2014), тобто кінець 2014 року, пройшов рік, тобто значний проміжок часу.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що стягненню з Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" підлягає відшкодування вартості обладнання для виробництва та зберігання вина у кількості 267 одиниць у сумі, визначеній висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19082/23-53 від 04.03.2024, а саме: 3375820,82 грн.

Поряд з цим, Фермерське господарство "Агрохолдинг 2007" подало до суду першої інстанції заяву про застосування двосторонньої реституції, в якій просило провести зустрічне зарахування вимог та зменшити суму відшкодування на 1803559 грн, тобто на суму, яка була сплачена вказаним фермерським господарством на виконання визнаного недійсним у судовому порядку договору купівлі-продажу б/н від 29.12.2014.

Наявною у матеріалах справи випискою по особовим рахункам, наданою Акціонерним товариством "Златобанк", підтверджується погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" за кредитним договором, укладеним із зазначеним акціонерним товариством, за рахунок коштів, перерахованих 29.12.2014 Фермерським господарством "Агрохолдинг 2007" в якості оплати за придбання виробничого обладнання на суму 1803559 грн.

Частинами першою та другою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 Цивільного кодексу України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Тлумачення змісту частини першої статті 216 Цивільного кодексу України свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній одержаного ними на виконання цього правочину.

Визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині першій статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічний висновок сформульовано у пункті 5.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №908/976/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.02.2024 у справі №910/2592/19 також зазначила, що вимога про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності в порядку, передбаченому статтею 216 Цивільного кодексу України, не може розглядатися як санкція (покарання) лише для однієї із сторін правочину за допущене іншою стороною порушення.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

Таким чином, враховуючи те, що на виконання недійсного договору покупцем було сплачено грошові кошти у сумі 180355 грн, Господарський суд Одеської області обґрунтовано застосував двосторонню реституцію за відповідною заявою Фермерського господарства "Агрохолдинг 2007" та, відповідно, здійснив зустрічне зарахування на підставі частини одинадцятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність стягнення з вказаного фермерського господарства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" відшкодування у сумі 1572261,82 грн (3375820,82 грн - 1803559 грн = 1572261,82 грн).

Посилання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича на те, що місцевий господарський суд помилково розглянув позов про відшкодування вартості майна у порядку спрощеного позовного провадження, судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки в силу частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" щодо неправомірності відмови місцевого господарського суду у задоволенні клопотання даного товариства про відкладення судового засідання, в якому було прийнято оскаржуване рішення, колегією суддів до уваги не приймаються, адже відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, проте у даному випадку заявником не було доведено існування такої неможливості, тим більше, що відповідно до матеріалів справи розгляд справи вже неодноразово відкладався саме за клопотаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" і згідно з пунктом 2 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовів.

Доводи скаржників не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції; твердження апелянтів про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Глассрайз", а за подання апеляційної скарги ліквідатора божрника на арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 у справі №916/939/15-г без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Глассрайз".

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича покласти на ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.12.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Л.В. Поліщук