ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2025 р. Справа№ 910/8309/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Коробенка Г.П.

Сибіги О.М.

секретар судового засідання: Гріщенко А.О.

за участі представників: відповідно до протоколу судового засідання від 03.12.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025

у справі №910/8309/25 (суддя - Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромімпорт»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 480 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромімпорт» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - відповідач) про стягнення 480 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив повернення банківської гарантії на підставі п.10.3 Договору.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/8309/25 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромімпорт» грошові кошти в сумі 480 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 200,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти в сумі 480000,00 грн, отримані відповідачем за банківською гарантією № 41444 від 20.08.2024, мають бути повернені позивачу на підставі п. 10.3 Договору.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/8309/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Техпромімпорт» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати Акціонерного товариства «Укргазвидобування» по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромімпорт».

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8309/25 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/8309/25.

06.11.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/8309/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025, розгляд апеляційної скарги призначено на 03.12.2025.

24.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства «Укргазвидобування» надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

26.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 заяву представника Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, винесеним при неповному з`ясуванні обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що сторони погодили, що банківська гарантія підлягає виплаті лише у разі порушення виконання зобов`язань за договором, а не у випадку невиконання договору в цілому, тому факт порушення виконання зобов`язань постачальника є підставою виплатити гарантом бенефіціару згідно вимоги суми 480 000,00 грн.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач в поданому відзиві на апеляційну скаргу просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що з моменту повного виконання Позивачем Договору та проведення остаточних розрахунків за товар, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення Банківської гарантії у порядку, передбаченому умовами даної гарантії, що не було ним виконано в порушення вимог статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», пункту 10.3. Договору. Позивач просить суд врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №910/12114/23 за наслідками розгляду спору у аналогічних спірних правовідносинах сторін, де наголошено, що підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання Договору, а не певне порушення строків його виконання.

2.4. явка в судове засідання

У судове засідання 03.12.2025 з`явилися представники учасників справи.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

23.08.2024 за результатами публічної закупівлі №UA-2024-06-11-004439-a між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техпромімпорт» (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - покупець) було укладено Договір поставки №УБГ24-255-2 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві крихту мармурову 60 мкм (Кapбoнaт кaльцiю GURСARB 60), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації, яка є Додатком №1 до договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є Додатком №3 до договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна встановлюється у специфікації у гривнях з урахуванням ПДВ або в іноземній валюті без врахування ПДВ.

Згідно з п. 3.2 Договору загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в Специфікації до цього договору, та становить до 9 600 000,00 гривень з ПДВ (включно).

У пункті 4.1 Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної та пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу), шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах, що визначені у специфікації. До рахунку додається підписаний уповноваженими сторонами акт приймання-передачі товару або видаткова накладна.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується у Специфікації та Графіку поставки до цього договору. Здійснення поставки не потребує будь-яких додаткових погоджень, крім тих, що передбачені договором.

Датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товарно-транспортному документі або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, якщо покупець за допомогою товарно-транспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на товар, ризик випадкового знищення/пошкодження переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п. 5.2 Договору).

Відповідно до п. 6.3.1 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього договору, та діє до 30.04.2025 (п. 10.1 Договору).

У п. 10.2 Договору сторони погодили, що забезпечення виконання зобов`язань по договору здійснюється до укладення договору в один із способів:

(1) у формі грошових коштів. Сума грошових коштів, як забезпечення виконання зобов`язань по даному договору повинна бути перерахована постачальником на окремий рахунок, наданий покупцем та повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) договору;

або

(2) надання банківської гарантії виконання зобов`язань по договору. Банківська гарантія повинна відповідати вимогам, вказаним у формі банківської гарантії як забезпечення виконання зобов`язань за договором закупівлі, яка є додатком №6 до договору, та її сума повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) договору.

Відповідно до п. 10.3 Договору, у випадку надання постачальником забезпечення виконання зобов`язань за договором у формі грошових коштів, банківської гарантії виконання зобов`язань покупець повертає постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити постачальника вказані в договорі (для забезпечення виконання зобов`язань за договором у формі грошових коштів) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов`язань за договором у формі банківської гарантії виконання зобов`язань) у наступних випадках:

А) після виконання постачальником своїх зобов`язань за договором в повному обсязі;

В) за рішенням суду, яке набрало законної сили, щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

С) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, що регулює публічні закупівлі.

Специфікацією №1 (Додаток №1 до Договору) сторони погодили наступне: найменування товару - Крихта мармурова, 60 мкм (Карбонат кальцію GURCARB 60) код УКТ ЗЕД 283650000, кількість - 1000 тон, ціна за одиницю 8000,00; загальна вартість з урахуванням ПДВ - 9 600 000,00 грн; умови поставки - DDP-склад (станція); строк поставки - згідно з графіком поставок товару; оплата по факту поставки протягом 30-ти календарних днів з дати підписання видаткової накладної або акту приймання-передачі товару та пред`явлення рахунку на оплату.

Як передбачено Графіком поставки (Додаток №3 до Договору), поставка товару відбувається шістьма партіями, строк поставки за якими складає 60, 90, 120, 150, 180, та 210 календарних днів відповідно.

20.08.2024, з метою виконання п. 10.2 Договору, між Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» (далі - банк-гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техпромімпорт» (далі - принципал) було укладено Договір про надання гарантії №41444/ЮГ-24.

Відповідно до п. 2.1 Договору про надання гарантії загальна сума гарантії складає 480000,00 грн.

20.08.2024 банк-гарант видав АТ «Укргазвидобування» (далі - бенефіціар) Банківську гарантію №41444, якою безвідклично та безумовно та без заперечень зобов`язався виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму, вказану у вимозі бенефіціара, що не перевищує 480000,00 грн, не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань.

Позивач зазначає, що ним було виконано зобов`язання з поставки товару в повному обсязі з частковим порушенням строків поставки, що підтверджується залізничними накладними №42977587 від 29.10.2024; №№42995043, 42995001, 42995035 від 30.10.2024; №№40347148, 40347163 від 13.11.2024; №40426934 від 16.11.2024; №40538118 від 21.11.2024; №41162488 від 17.12.2024; №42597328 від 09.02.2025; №№42614511, 42618256 від 10.02.2025; №40016354 від 27.02.2025; №№40031742, 40031734 від 28.02.2025; №№40151359, 40151367 від 04.03.2025.

Окрім того, сторонами підписано видаткові накладні №29 від 23.04.2025 крихта мармурова 60 мкм у кількості 500,400 тон загальною вартістю 4803840,00 грн; №31 від 23.04.2025 крихта мармурова 60 мкм у кількості 493,410 тон загальною вартістю 4736736,00 грн, на підставі яких позивачем виставлено відповідні рахунки.

23.05.2025 відповідачем було сплачено вартість товару в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № на суму 174339,84 грн; № на суму 4736736,00 грн та № на суму 4629500,16 грн.

З огляду на порушення строку поставки, відповідач звернувся до позивача з Вимогою від 22.05.2025 № 305.4-305-2-5085 про оплату пені за несвоєчасно поставлений товар відповідно до п. 7.8 Договору та Графіку поставки товару в розмірі 174339,84 грн.

23.05.2025 позивач сплатив відповідачеві пеню у вищевказаному розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією №236.

26.05.2025 відповідач звернувся до банка-гаранта з вимогою про здійснення виплати за банківською гарантією №41444 від 20.08.2024 на суму 480000,00 грн, мотивовану порушенням позивачем умов Договору в частині строку поставки.

27.05.2025 банк-гарант звернувся до позивача з листом №1-1724, в якому повідомив про надходження вимоги та просив перерахувати гарантійний платіж відповідно до умов Договору банківської гарантії.

29.05.2025 позивач перерахував банку-гаранту грошові кошти в сумі 480000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №243.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права

З огляду на те, що відповідач не здійснив повернення банківської гарантії на підставі п.10.3 Договору, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 480 000,00 грн.

Оцінивши доводи учасників справи та наявні у справі докази як окремо, так і в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Суд встановив факт поставки позивачем товару за Договором, про що свідчать наявні в матеріалах справи підписані обома сторонами видаткові накладні №29 від 23.04.2025 на загальну суму 4 803 840,00 грн та №31 від 23.04.2025 на загальну суму 4 736 736,00 грн.

Вищезазначені видаткові накладні відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені видаткові накладні як належні докази на підтвердження поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем.

Факт поставки товару в повному обсязі з порушенням строку поставки визнається сторонами.

Зобов`язання позивача з поставки товару за Договором вважається виконаним повністю.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням позивачем строку поставки товару, відповідачем було нараховано пеню в розмірі 174 339,84 грн, яка була сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №236 від 23.05.2025.

Водночас, відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право зазначити в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі та в тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції.

У разі якщо замовник вимагає надання забезпечення тендерної пропозиції/ пропозиції, у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі повинні бути зазначені умови його надання, зокрема, розмір, строк дії та застереження щодо випадків, коли забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції не повертається учаснику. У такому разі учасник під час подання тендерної пропозиції/пропозиції одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

З урахуванням наведених положень Закону України «Про публічні закупівлі», відповідачем в оголошенні про проведення публічної закупівлі та в оприлюдненій на порталі Prozorro тендерній документації для даної процедури закупівлі зазначено вимоги щодо надання учасником закупівлі банківської гарантії виконання договору.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Отже, гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору - бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Виходячи з Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004, зареєстрованого Міністерством юстиції України 13.01.2005 за № 41/10321, видачі гарантії передує укладення договору між гарантом та боржником про надання фінансових послуг з видачі гарантії. Вказаний договір виступає зв`язуючим ланцюгом між основним договором принципала і бенефіціара, оскільки у договорі про видачу гарантії вказується, що гарантія видається на прохання принципала у зв`язку з його обов`язком перед бенефіціаром за основним договором, та гарантією, видача якої є основним обов`язком гаранта за цим договором.

Згідно з розділом І Положення гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина перша статті 565 Цивільного кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 наведений висновок, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплату грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією. Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках. Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.

Як було зазначено вище, виконання умов Договору було забезпечено банківською гарантією №41444 від 20.08.2024, виданою АТ «КБ «Глобус».

Як правильно встановлено судом першої інстанції та перевірено судовою колегією, 26.05.2025 (після виконання позивачем зобов`язань за Договором) відповідач звернувся до банка-гаранта з вимогою про здійснення виплати за банківською гарантією №41444 від 20.08.2024 в сумі 480000,00 грн, мотивовану порушенням позивачем умов Договору в частині строку поставки.

З огляду на звернення відповідача з вимогою до гаранта, 29.05.2025 позивач перерахував банку-гаранту грошові кошти в сумі 480000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №243.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі / спрощеної закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі / спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

У підпункті «А» п. 10.3 Договору сторони погодили, що у випадку надання позивачем забезпечення виконання зобов`язань за договором у формі грошових коштів, банківської гарантії виконання зобов`язань відповідач повертає позивачу таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити позивача вказані в договорі (для забезпечення виконання зобов`язань за договором у формі грошових коштів) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов`язань за договором у формі банківської гарантії виконання зобов`язань), а саме: після виконання постачальником своїх зобов`язань за договором в повному обсязі.

Таким чином, відповідно до положень п. 10.3 Договору та ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» забезпечення виконання договору повертається протягом 5 (п`яти) банківських днів після виконання постачальником своїх зобов`язань за договором в повному обсязі.

У постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №910/3777/18, від 20.06.2019 у справі №910/6433/18 та від 21.02.2020 у справі № 910/4460/19 з аналогічних правовідносин зазначено, що порушення постачальником строку поставки товару не впливає на обов`язок покупця повернути забезпечення договору, оскільки за умовами договору, забезпечення не повертається саме у випадку невиконання, а не неналежного виконання умов договору.

Верховний Суд у постанові від 25.09.2024 у справі №910/12114/23, розглядаючи подібний спір за позовом принципала до бенефіціара про стягнення банківської гарантії на підставі ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» за відсутності настання гарантійного випадку (порушення принципалом зобов`язання за договором про публічні закупівлі, забезпеченого гарантією), враховуючи правову позицію Верховного Суду у постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20, дійшов висновку, що у таких спорах до правовідносин сторін підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України (ст.ст. 546, 547, 548, 560, 561, 562, 566, 563) та Господарський кодекс України (ст. 200), а і спеціальний закон - Закон України «Про публічні закупівлі», відповідно до ч. 2 ст. 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених ст. 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Вказана норма, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, тоді як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

При цьому невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Отже, підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання позивачем (принципалом) договору, а не певне порушення строків його виконання. Водночас відповідач (бенефіціар) не позбавлений права вжити передбачених законом та договором заходів задля поновлення свого порушеного права внаслідок несвоєчасного виконання постачальником своїх договірних зобов`язань.

Таким чином, в момент виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором в повному обсязі відпали підстави для подальшого звернення відповідача з вимогою до банка-гаранта. В цей же момент у відповідача виник обов`язок повернути забезпечення у вигляді банківської гарантії.

При цьому, право відповідача на стягнення штрафних санкцій за порушення позивачем строків поставки прямо не пов`язане з банківською гарантією.

Натомість, відповідач після виконання позивачем зобов`язання за Договором та після сплати останнім нарахованої йому пені, звернувся з вимогою про виплату йому банківської гарантії.

З огляду на те, що неповернення сплаченої суми гарантії можливе лише у разі невиконання учасником умов Договору, судова колегія відхиляє доводи відповідача, що у нього відсутній обов`язок повернути суму банківської гарантії з огляду на прострочення позивачем виконання зобов`язання в частині поставки товару.

Отже, за правильним висновком суду першої інстанції, грошові кошти в сумі 480000,00 грн, отримані відповідачем за банківською гарантією № 41444 від 20.08.2024, мають бути повернені позивачу на підставі п. 10.3 Договору.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини, воно закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи

Доводи скаржника щодо відсутності у нього обов`язку повернути суму банківської гарантії з огляду на прострочення позивачем виконання зобов`язання в частині поставки товару колегія суддів відхиляє, оскільки підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання позивачем (принципалом) договору, а не певне порушення строків його виконання.

При цьому, поняття неналежного виконання позивачем зобов`язань за договором є відмінним від поняття невиконання договору, а тому грошові кошти в сумі 480000,00 грн, отримані відповідачем за банківською гарантією № 41444 від 20.08.2024, мають бути повернені позивачу на підставі п. 10.3 Договору та в силу п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі». Вказане зокрема узгоджується зі сталою судовою практикою Верховного Суду в аналогічних спорах.

Усі інші доводи апелянта судом враховано, однак судова колегія визнає їх необґрунтованими та вважає, що судом першої інстанції було ретельно досліджено матеріали справи, детально та належним чином мотивовано висновки суду, правильно застосовано норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, а твердження апелянта не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі № 910/8309/25 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі № 910/8309/25 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі № 910/8309/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі № 910/8309/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8309/25 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 09.12.2025.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.П. Коробенко

О.М. Сибіга