РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2025Справа № 910/15229/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом VOREX LLC (201 GERMAN ST, ERIE PA 16507, EIN 81-4177949, STATE OF PENNSYLVANIA ENTITY; NUMBER 6422837)

до Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775)

про стягнення 10 268 668,45 грн,

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Панчишин А.В.

Від відповідача: Скопич Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

VOREX LLC звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" про стягнення 10 268 668,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно застосовано оперативно-господарську санкцію шляхом зарахування нарахованих відповідачем штрафних санкцій у розмірі 240 238,66 доларів США за несвоєчасну поставку позивачем товару, оскільки прострочення виконання позивачем зобов`язання щодо поставки товару за Договором поставки трубної продукції поставки трубної продукції UGV371/30-23 від 23.06.2023 відбулось через настання форс-мажорних обставин. Позивач зазначає, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання за договором на зазначену суму. На підставі викладеного, позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 240238,66 доларів США. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 7090,25 доларів США та пеню у розмірі 439,64 доларів США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 позов задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" на користь VOREX LLC заборгованість у розмірі 240 238 доларів США 66 центів, пеню у розмірі 439 доларів США 64 центів, 3% річних у розмірі 7 090 доларів США 25 центів, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 124 361 грн 28 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" на рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/15229/24 залишено без задоволення; рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/15229/24 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2025, касаційну скаргу Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі № 910/15229/24 скасовано; передано справу № 910/15229/24 на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 29.08.2025, справу № 910/15229/24 передано для розгляду судді Андреїшиній І.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 справу прийнято до свого провадження, підготовче засідання призначено на 08.10.2025.

01.10.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Також 02.10.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

У засіданні суду 08.10.2025 представник відповідача повідомив, що 07.10.2025 відповідачем подано до суду заяву про поворот виконання рішення суду.

У засіданні суду 08.10.2025 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2025.

03.11.2025 через підсистему "Електронний суд" представником відповідача подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у задоволенні заяви представника "Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 910/15229/24 відмовлено.

У судовому засіданні 10.11.2025 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 03.12.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 03.12.2025 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у засідання суду 03.12.2025 проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

03.12.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023 між компанією Vorex LLC (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (далі - покупець) було укладено договір поставки трубної продукції (графік поставки) №UGV371/30-23 (далі - договір №UGV371/30-23), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікаціях, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем (п.1.1. договору №UGV371/30-23).

Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації, яка є додатком №1 до договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком №3 до договору та є його невід`ємною частиною (п.1.2. договору).

Відповідно до п.3.1. договору №UGV371/30-23 ціна товару вказується в специфікаціях в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом України, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом відповідно до чинного законодавства України).

Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору та становить до 11973080 доларів США (п.3.2. договору).

Згідно з п.4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної та пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу), шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації або з урахуванням умов, передбачених п.3.4. цього договору.

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про ванто відправників і вантажоодержувачів вказується в специфікаціях та графіку поставки до цього договору (п.5.1. договору).

Датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товарно-транспортному документі або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (п.5.2. договору).

Згідно з п.1. специфікації загальна вартість товару, що постачається складає до 11 973 080 доларів США включно.

Умови поставки товару: DAP склад покупця відповідно до п.10.1. цієї специфікації (п.2. специфікації).

Строк поставки товару: відповідно до графіка поставки товару (п.3. специфікації).

Умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки та підписання сторонами Акту приймання-передачі товару (п.4. специфікації).

Відповідно до графіку поставки товару до договору №UGV371/30-23 поставка згідно з графіком 100% обсягу товару протягом 120 календарних днів з дати укладення договору. Дострокова поставки дозволена.

У вказаному графіку визначені партії товарів та їх кількість, зокрема, по пункту 1 - 800 тонн; по пункту 2 - 1500 тонн; по пункту 3 - 1500 тонн; по пункту 4 - 500 тонн.

18.10.2023 позивач отримав лист від Logistics Plus Inc. (транспортна компанія, що здійснює перевезення вантажу за договором про транспортування) про настання форс-мажорних обставин у період з 15.09.2023 - 29.09.2023 та з 18.07.2023 з огляду на наступне:

Форс-мажорна обставина №1:

- 15.09.2023-29.09.2023, Румунія, м. Констанца (акваторія Чорного моря), екстремальні погодні явища (сильний вітер), зупинка навігації в південній частині порту Констанца. Причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили і неможливістю виконання зобов`язань Vorex LLC у строк за договором виявлено 18.10.2023 і не могло бути виявлено раніше.

Форс-мажорна обставина № 2:

- з 18.07.2023 потужний ракетно-артилерійський обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів України, у тому числі морських портів розташованих на них, заборона входу/виходу суден з морських портів. Причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили і неможливістю виконання зобов`язань Vorex LLC у строк за договором виявлено 18.10.2023 і не могло бути виявлено раніше.

Зазначені форс-мажорні обставини підтверджуються сертифікатом № 3200-23-4720 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 13.12.2023, виданим Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою (далі - «Сертифікат від 13.12.2023»), сертифікатом Торгово-промислової палати м. Констанца (Румунія) № 1500 від 20.12.2023 (далі - «Сертифікати») та листом ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» від 26.10.2023 № 635/10/01-06/02-01.

Позивач зазначає, що 25.10.2023 з цього приводу Vorex LLC у найкоротший можливий строк звернувся до УГВ з повідомленням про настання форс-мажорних обставин, про які дізнався лише 18.10.2023, тобто, у передбачений договором 7-денний строк, разом з доказом надсилання на електронну адресу УГВ.

Сертифікати були направлені листами від 15.12.2023 разом з доказом надсилання на електронну адресу УГВ та 27.12.2023 разом з доказом надсилання на електронну адресу УГВ.

21.12.2023 УГВ листом № 302.1-022-6507 повідомив про неприйняття сертифікату від 13.12.2023, оскільки останній не містить інформації про конкретні обставини непереборної сили, не враховуючи воєнний стан та події пов`язані з воєнним станом, які мали місце та унеможливили виконання зобов`язань, початок виникнення і строк дії форс-мажорної обставини та причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили та порушенням зобов`язань за договором. Натомість, в сертифікаті від 13.12.2023 зазначено:

« ... потужний ракетно-артилерійський обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів України, у тому числі морських портів, розташованих на них, заборона входу/ виходу суден з морських портів, як наслідок ускладнення логістичних шляхів, зрив ланцюгів постачання, затримка доставки товарів морським транспортом, що призвело до неможливості поставки компанією Vorex LLC у передбачений договором термін товар, та мало безпосередній вплив на можливість використання єдиного можливого логістичного маршруту, який не підлягав заміні (альтернативних шляхів доставки товару у строк не було).

Початок виникнення: 18.10.2023.

Строк дії форс-мажорної обставини: до 17.11.2023».

Позивач стверджує, що сама така дата завершення дії форс-мажорних обставин зумовлена датою фактичного виконання зі сторони Vorex LLC своїх зобов`язань у повному обсязі - поставці товарів.

Так, 05.12.2023 відповідач звернувся до VOREX LLC з вимогою № 302.1-022-6040 про сплату штрафних санкцій за нібито несвоєчасну поставку товару у загальній сумі 240 238,66 дол. США. У вимозі від 05.12.2023 також вказано, що у випадку несплати нарахованих штрафних санкцій, УГВ буде змушене вирахувати нараховані суми штрафних санкцій з суми, що підлягає оплаті за поставлений товар. Водночас, як зазначає позивач, вимога не містить доказів чи навіть згадки про нанесені збитки простроченням поставки товару. Також вимога не враховувала інформацію, надану раніше позивачем, з фактами про існування обставин непереборної сили, що завадили йому вчасно доставити товар.

29.01.2024 відповідач Листом № 302.1-022-687 повідомив про здійснення застосування оперативно-господарської санкції, зокрема, утримання суми нарахованих штрафних санкцій спричинених нібито несвоєчасним виконанням договору на суму 240 238,66 дол. США.

Отже,як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем здійснено безпідставне стягнення оперативної-господарської санкції шляхом «зарахування» вимог за нібито несвоєчасне виконання договору.

З огляду на це, VOREX LLC звертається з вимогою про стягнення суми безпідставно зарахованих коштів у розмірі 240 238,66 дол. США у якості оперативної-господарської санкції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Положеннями ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивачем здійснювалась поставка товару за договором, останній складений між сторонами Акт приймання-передачі товару датовано 17.11.2023, відтак, враховуючи умови укладеного між сторонами договору №UGV371/30-23 (Специфікації), останнім днем для виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань з оплати поставленого товару було 21.10.2023.

Водночас, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе грошові зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару на суму 240 238,66 доларів США.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Таким чином, враховуючи ст. 316 ГПК України та вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду від 19.08.2025 у справі №910/15229/24, суд при новому розгляді справи вважає за необхідне дослідити обставини, на необхідність встановлення яких вказав Верховний Суд, зокрема, щодо необхідності з`ясування фактичних обставин поставки товару під час дії форс-мажорних обставин, їх впливу на можливість виконання зобов`язань, а також належності та допустимості наданих доказів.

Виконуючи вимоги Верховного Суду, господарський суд щодо здійснення поставки у період дії форс-мажорних обставин зазначає таке.

Як зазначено у вимозі УГВ від 05.12.2023, поставка товару здійснювалася у період 30.10.2023 - 17.11.2023 (з прострочення від 9 днів (для Акту № 1) до 27 днів (для Акту № 15).

Згідно з довідкою №118024/07.12.2023, виданою румунським Військово-морським управлінням - капітаном порту регіону Констанца, починаючи з 04.10.2023 о 14:30 до 12.11.2023 о 18:30 неодноразово припинявся морський та внутрішній рух, судноплавство та робота портів.

Отже, робота портів припинялася неодноразово (не повна зупинка). Таким чином, у VOREX LLC була можливість реалізувати доставку товару частково, що і було здійснено, з метою якомога більшого вчасного виконання зобов`язань за Договором.

Відповідно, посилання відповідача на подібність правовідносин до справи № 912/3323/20, де зроблено висновок про «неможливість виконання зобов`язання у принципі», є нерелевантним та не відповідає критерію подібності, оскільки у справі № 912/3323/20 виконання контракту здійснювалося під час дії обставин непереборної сили без прострочення, натомість, у даній справі не було часткової поставки без прострочення - була лише поставка з простроченням у зв`язку з дією форс-мажорних обставин.

Судом встановлено, що логістична послідовність подій відбувалась таким чином:

- прибуття товару на судні класу Панамекс (судно New Amber Seas) до морського порту м. Констанца (Румунія);

- розвантаження товару з судна New Amber Seas на 4 річково-водні одиниці (UDP 1921; BS1: BS2) у морському порту Констанца;

- прямування річково-водних одиниць по гирлу річки Дунай по річкових портів Одеської області (м. Ізмаїл та м. Рені);

- розвантаження товару у річкових портах річки Дунай (Ізмаїл та Рені) та завантаження у автотранспорт для доставки до Замовника (УГВ).

07.10.2023 згідно з ТПП м. Констанца, судно New Amber Seas прибуло до порту м. Констанца, тобто, завчасно для забезпечення можливості поставки до товару до України.

Розвантаження здійснювалося згідно з наступними коносаментами:

- NATJCT008 - 800 тон розміром 339,72*12.19;

- NATJCT007 - 1500 тон розміром 339,72*10.92;

- NATJCT005 - 1500 тон розміром 244,48*11.05;

- NATJCT006 - 500 тон розміром 244,48*11.99.

Надалі завантаження здійснювалося на внутрішні морські одиниці (судна, які транспортували труби обсадні від порту м. Констанца до порту м. Рені по річці Дунай) з огляду на обмеження морського сполучення у зв`язку з обстрілами та контролем акваторії Чорного моря військами країни-агресора (рф):

- перші дві одиниці (UDP 1921) надані до завантаження 04.10.2023, але завантаження здійснювалося 10.10.2023 - 12.10.2023 у зв`язку зі значними опадами. Рух порту зупинявся у період з 08.10.2023 (14:30 год.) до 09.10.2023 (11:00 год.)

- третя та четверта (BS1 та BS3) одиниці надані 12.10.2023 у зв`язку з важкими погодними умовами: BS1 завантаження здійснювалося 13.10.2023 - 15.10.2023; BS3 завантаження здійснювалося 13.10.2023 - 17.10.2023 (рух порту призупинено 16.10.2023 о 03:00 - 15:00 год.), що призвело до затримки завантаження річковою одиницею BS3.

Згідно з ТПП м. Констанца, рух порту припинявся у період з 22.09.2023 - 23.11.2023: Морський 7 разів, внутрішні водні шляхи - 12 разів (детальніше у сертифікаті ТПП м. Констанца).

Як було зазначено у листі ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство», у період з вересня 2023 до кінця жовтня 2023 року (23.10.2023) була ускладнена ситуація з доставкою вантажів, зокрема:

«ситуації з перевезенням річкою Дунай, що склалася, повідомляє, що в період з вересня 2023 і до часу написання цього листа, формування, подача і буксировка барже-буксирних караванів, а також окремих барж і буксирів-штовхачів суттєво уповільнена завдяки дії ряду факторів, а саме:

- навігація річковим каналом Черновода, ускладнена сезонним падінням рівня води в річці Дунай;

- осінні погодні умови є несприятливими, навігація часто закрита або обмежена через сильний вітер, обмеження тривають від кількох годин до тижня і більше;

- після морської блокади українських портів більшість вантажопотоків була переміщена у найближчий морський порт Констанца.

Це призвело до перевантаження потужностей перевалки вантажів всіх груп, що у свою чергу призводить до тривалих термінів очікування розвантаження і завантаження барж.».

Так, судом встановлено, що договір поставки було укладено 23.06.2023 - під час дії так званої «Зернової ініціативи» / «Чорноморської ініціативи» - домовленості між Україною, Росією, Туреччиною та ООН, підписані 22 липня 2022 року, які дозволили створити морські коридори для безпечного вивезення українського зерна з портів на Чорному морі. Ця ініціатива припинила блокаду українських портів і сприяла експорту до завершення терміну її дії у липні-серпні 2023 року.

При цьому, ще у вересні 2023 року Сполучені Штати Америки долучилися до представників Румунії, України, Молдови та Європейського Союзу на другій зустрічі високого рівня в Констанці, Румунія, щоб прискорити експорт українського зерна та вирішити глобальну проблему відсутності продовольчої безпеки, спричинену рішенням Росії вийти з Чорноморської зернової ініціативи (BSGI) та атакувати глобальне постачання продовольства.

Відповідно, заява, здійснена 15 вересня 2023 року на сайті Посольства США в Україна (https://ua.usembassy.gov/uk/strengthening-collaborative-resolve-second-high-level- meeting-to-bolster-ukrainian-grain-exports-and-global-food-security/).

Дані обставини також підтверджується звітом Адміністрації портів України: «Фактично одночасно з одностороннім виходом із Зернової Ініціативи рф почала масштабні обстріли портів Дунайського регіону та Великої Одеси. Загалом, з липня було здійснено понад 20 атак.» (https://cfts.org.ua/articles/sim_pitan_pro_ampu_chim_zaymalosya_derzhpidpriemstvo_v_202)

Отже, господарський суд враховує не тільки посилання на те, що договір було укладено у період дії воєнного стану, а й фактичні обставини 2023 року.

Загальновідомим є факт того, що влітку 2023 року порт Рені зазнавав частих атак безпілотними літальними апаратами типу «Шахед».

Судом також встановлено, що у сертифікаті йдеться про те, що Київська обласна ТПП засвідчує обставини непереборної сили: «...потужний ракетно-артилерійський обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів України, у тому числі морських портів, розташованих на них, заборона вхід/вихід суден з морських портів, як наслідок - ускладнення логістичних шляхів, зрив ланцюгів, постачання, затримка поставки товарів .... що призвело до неможливості поставки у передбачений строк».

Таким чином, суд зазначає, що прострочення постачання було об`єктивно зумовлене:

- обстрілами та блокуванням акваторії Чорного моря;

- тимчасовими зупинками роботи порту Констанца;

- ускладненою навігацією по Дунаю внаслідок погодних умов та падіння рівня води;

- перевантаженням портової інфраструктури після припинення «Зернової ініціативи» та масованих атак на порти Дунайського регіону.

Щодо доводів відповідача про те, що надані позивачем сертифікати не відповідають умовам договору, зокрема, пунктам 8.1, 8.3 договору, суд зазначає наступне.

Згідно з п.8.1. договору №UGV371/30-23 сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що унеможливлюють виконання стороною зобов`язань, передбачених умовами договору (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епізоотія, війна тощо).

В свою чергу, пункт 8.3. договору встановлює наступні вимоги до документу, що засвідчує обставини непереборної сили:

- видається ТПП України або іншим уповноваженим на це органом України або видається органом, що уповноважений на це в країні у якій виникли такі обставини, внаслідок чого постраждала сторона;

- з документу вбачається, що він стосується неможливості виконання зобов`язання внаслідок дії ФМ;

- документ іноземної держави повинен бути легалізованим, перекладеним на українську мову;

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Частина 2 ст. 5 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, які саме ТПП створюються відповідно до цього закону: «Торгово-промислові палати створюються на території Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (регіональні торгово-промислові палати). У межах кожної з цих адміністративно-територіальних одиниць може бути створена лише одна торгово-промислова палата.»

Тобто, Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає створення та діяльність Київської обласної Торгово-промислової палати.

Отже, суд зазначає, що Київська обласна Торгово-промислова палата і є у розумінні Закону України «іншим уповноваженим на це органом» про який йдеться у п. 8.1. та 8.3. договору.

Більше того, позивач надав регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 15.07.2014 (чинний), яким передбачено, що Уповноваженим органом є «ТПП України або регіональна торгово-промислова палата, до якої звернулась зацікавлена особа із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).» (п. 3.4. регламенту).

Також сертифікат №1500 був виданий румунською ТПП - суб`єктом, прямо передбаченим у п. 8.3 договору.

Як було зазначено у позовній заяві, листом від 31.12.2024 адвокат Сорін Дінча (Бухарест Румунія) на запит VOREX LLC вказав, що ТПП м. Констанца (Румунія) відповідно до ст.1 Закону Румунії № 335/2007, Торгово-промислова палата є неурядовою, аполітичною, автономною, неприбутковою громадською організацією зі статусом юридичної особи, яка представляє, підтримує та захищає загальні інтереси бізнес-спільноти.

Торгово-промислова палата Румунії є єдиним органом, уповноваженим законом видавати сертифікати на території Румунії щодо випадків форс-мажорних обставин та їх впливу на виконання договірних зобов`язань.

У сертифікаті вказано, що логістична компанія, як брокер, зобов`язувалася забезпечити портові операції та внутрішнім водним транспортом на користь VOREX LLC, як замовника, який в свою чергу зобов`язувався здійснити операції на користь АТ «Укргазвидобування».

Виконуючи вказівки Верховного Суду від 19.08.2025 у справі №910/15229/24, господарський суд встановив наступні обставини поставки товару позивачем і дійшов наступних висновків.

Згідно з п.8.1. договору №UGV371/30-23 сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що унеможливлюють виконання стороною зобов`язань, передбачених умовами договору (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епізоотія, війна тощо).

Сторонами, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинні не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити у письмові формі або листом на електронну пошту про це іншу сторону. В такому повідомленні повинна бути вказана наступна інформація: конкретні обставини непереборної сили, дата та місце виникнення таких обставин, їх очікувану тривалість (якщо таку можна визначити) та реквізити цього договору. Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили (форс-мажорних обставин) або відсутність інформації, яку повинно мати таке повідомлення є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань (п.8.2. договору №UGV371/30-23).

Пунктом 8.3. договору визначено, що доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою платою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим на це органом країни розташування сторони, яка постраждала внаслідок таких обставин, та/або країни у якій виникли такі обставини, внаслідок чого постраждала сторона.

З такого документу повинно вбачатися, що він стосується неможливості виконання стороною, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорних обставин), конкретних зобов`язань по Договору внаслідок дії таких обставин, із зазначенням конкретної обставини та тим, що така обставина є обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), місце, початок виникнення і строк дії такої обставини непереборної сили (форс-мажорною обставиною), а також причинно-наслідковий зв`язок між обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною) і неможливість виконання такою стороною своїх зобов`язань за цим договором.

Судом встановлено, що 01.06.2023 між Logistics Plus Inc., в якості Брокера та Vorex LLC, в якості Клієнта, укладено договір на надання транспортних послуг (далі - договір надання транспортних послуг), відповідно до умов якого Брокер здійснює транспортування товару для Клієнта. Кожне відвантаження за цим договором підтверджується додатком з докладним описом відвантаження та необхідної дати доставки.

З додатку «А» до договору надання транспортних послуг, вбачається, що транспортування (перевезення) здійснюється з метою виконання договору №UGV371/30-23 від 23.06.2023. Кінцевий термін поставки - 21.10.2023. Визначено найменування та кількість товарів. Судно: NewSeas Amber.

Листом від 18.10.2023 Logistics Plus Inc. (ТОВ «Логістика Плюс») повідомило Vorex LLC про настання форс-мажорних обставин, вказавши про ускладнення виконання договірних зобов`язань та затримку у доставці вантажу за договором №UGV371/30-23 від 23.06.2023, а також зазначивши, що очікувану тривалість (вплив) обставин непереборної сили визначити неможливо. Дата та місце виникнення таких обставин: 1. 15.09.2023-29.09.2023, Румунія, м. Констанца (акваторія Чорного моря). 2. З 18.07.2023, м. Одеса, м. Рені, Південь України (порти).

В листі ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» від 23.10.2023 №2053/01-06/02-01 значиться, що в період з вересня 2023 і до часу написання цього листа, формування, подача, і буксировка барже-буксирних караванів, а також окремих барж і буксирів-штовхачів суттєво уповільнена внаслідок дії ряду факторів, а саме: навігація річковим каналом Черновода, ускладнена сезонним падінням рівня води в річці Дунай; осінні погодні умови є несприятливими, навігація часто закрита або обмежена через сильний вітер, обмеження тривають від кількох годин до тижня і більше, а також після морської блокади українських портів більшість вантажопотоків була переміщена у найближчий морський порт Констанца. Також зазначено про те, що це призвело до перевантаження потужностей перевалки вантажів всіх груп, що у свою чергу призводить до тривалих термінів очікування розвантаження і завантаження барж.

25.10.2023 позивач на визначені договором №UGV371/30-23 від 23.06.2023 електроні адреси відповідача надіслав лист №2510/2023 від 25.10.2023, яким повідомив відповідача про настання форс-мажорних обставин 18.10.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звертався до позивача з вимогою №302.1-022-6040 від 05.12.2023 у якій вимагав позивача перерахувати на користь відповідача грошові кошти у розмірі 240238,66 доларів США (пеня згідно п.7.11. договору №UGV371/30-23) та повідомив, що у випадку несплати вказаної пені, відповідачем буде змушений вирахувати 240 238,66 доларів США із суми, що підлягає сплаті за поставлений позивачем товар.

Листом №1215/2023 від 15.12.2023 позивач надав відповідачу сертифікат №3200-23-4720 від 13.12.2023 про форс-мажорні обставини, та вказав, що затримка у доставці товару була спричинена форс-мажорними обставинами; штрафні санкції та/або збитки не можуть бути застосовані до Vorex LLC; зазначена у вимозі №30.1-022-6040 від 05.12.2023 сума не підлягає вирахуванню із суми, що підлягає сплаті за поставлений позивачем товар.

Листом №21.12.2023 №302.1-022-6507 відповідач повідомив позивача про те, що сертифікат №3200-4720 не відповідає вимогам договору та не може бути прийнятий, як документ, який підтверджує настання форс-мажорних обставин та причинно-наслідковий зв`язок з настанням обставин непереборної сили та невиконанням позивачем зобов`язань по Договору №UGV371/30-23 від 23.06.2023.

Листом №2712/2023 від 27.12.2023 позивач додатково надав відповідачу копію сертифікату Торгово-промислової палати м. Констанца (Румунія) №1500 від 20.12.2023.

Листом №302.1-022-687 від 29.01.2024 відповідач повідомив позивача про те, що оскільки позивач не виконав вимогу №302.1-022-6040 від 05.12.2023 у строк встановлений п.7.14. Договору, а саме не перерахував відповідачу суму нарахованих штрафних санкцій, відповідачем було застосовано оперативно-господарську санкцію, а саме відповідачем отримано суму нарахованих штрафних санкцій спричинених несвоєчасним виконанням Договору із суми, що підлягає сплаті позивачу.

Суд зазначає, що ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести

Форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто, неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Повідомлення про форс - мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс - мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти наявність вказаних обставин та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Оскільки позивач фактично дізнався про виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) з листа Logistics Plus Inc. (ТОВ «Логістика Плюс») від 18.10.2023, а повідомлення відповідачу про виникнення таких обставин позивачем було надіслано електронним листом 25.10.2023, суд приходить до висновку, що позивачем було повідомлено відповідача про наявність форс-мажорних обставин у порядку та строки визначені п.8.2. Договору №UGV371/30-23.

До матеріалів справи додано сертифікат №3200-23-4720 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою за №752/03.23 від 13.12.2023, яким засвідчено форс-мажорні обставини, що полягають у військовій агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, продовження дії правового режиму воєнного стану, ракетні обстріли цивільної та транспортної інфраструктури, потужний ракетно-артилерійській обстріл узбережжя Чорного та Азовського морів, у тому числі морських портів розташованих на них, зрив ланцюгів постачання, затримка доставки товарів морським транспортом, що призвело до неможливості поставки компанією Vorex LLC у передбачений Договором №UGV371/30-23 від 23.06.2023 термін товару, та мало безпосередній вплив на можливість використання єдиного можливого логістичного маршруту, який не підлягав заміні (альтернативних шляхів доставки товару у строк не було).

Вказаний сертифікат стосується щодо обов`язку (зобов`язання) Vorex LLC поставити товар у кількості 4300 тон у термін до 21.10.2023 за Договором №UGV371/30-23 від 23.06.2023.

Період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання - 18.10.2023; дата закінчення - 17.11.2023.

Також в матеріалах справи наявний сертифікат про виникнення форс-мажорної ситуації від 20.12.2023 №1500, виданий Торгово-промисловою палатою м. Констанца (Палата торгівлі, промисловості, судноплавства та сільського господарства Констанца).

З вказаного сертифікату вбачається, що Eastship Projects & Logistics SRL, як Постачальник за Договором FN від 17.08.2023, зобов`язався надати вільні причали для стоянки підрозділу внутрішнього водного транспорту, завантажувати ватаж та здійснювати оформлення митних формальностей на користь ТОВ «Логістика Плюс», як Бенефіціара. В подальшому, ТОВ «Логістика Плюс» (Україна), як Брокер, зобов`язалось забезпечити портові операції внутрішнім водним транспортом на користь ТОВ «Ворекс», як Замовника (субпідрядника ТОВ «Логістика Плюс»), який в свою чергу, зобов`язався здійснити операції на користь Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ». 07.10.2023 до порту Констанца-Південна прибуло судно NewSeas Amber, яке виконувало операції з розвантаження труб за дорученням ТОВ «Логістик Плюс» з призначенням Україна, відповідно до коносаментів. Згідно з довідкою №118024/07.12.2023, виданою румунським Військово-морським управлінням - капітаном порту регіону Констанца, починаючи з 04.10.2023 о 14:30 до 12.11.2023 о 18:30 неодноразово припинявся морський та внутрішній рух, судноплавство та робота портів.

Торгово-промислова палата м. Констанца у своєму сертифікаті вказала, що описана подія, відноситься до категорії форс-мажорних обставин, а її наслідки, що полягають у неможливості виконання договірних зобов`язань, а саме: неможливість здійснення вантажно-розвантажувальних операцій, зберігання товарів, митного транзиту операцій, починаючи з 04.10.2023 в результаті метеорологічних явищ, зареєстрованих протягом цього періоду і до 12.11.2023, дати зняття обмежень, що виключає договірну відповідальність сторони, яка їх застосувала.

Встановлені обставини дійсно вплинули на виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

Проте, позивачем доведено, що ним вчинялись всі необхідні дії щодо поставки товару за першої можливості у найкоротші строки, а затримка поставки відбулася за форс-мажорних обставин, які не залежали від позивача і були належним чином підтверджені.

В свою чергу, надані позивачем сертифікати відповідають умовам договору, зокрема, пунктам 8.1. та 8.3. договору.

Таким чином, господарським судом встановлені обставини абсолютності, надзвичайності, непередбачуваності та невідворотності в аспекті зумовленої сторонами договору неможливості виконання зобов`язання з поставки товару в установлені договором стоки, а саме здійснення поставки товару в спірний період - у період дії для позивача форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 240 238,66 доларів США.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7 090,25 доларів США та пені у розмірі 439,64 доларів США, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з п.7.13 договору №UGV371/30-23 за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. На вимогу постачальника, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та пені, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Враховуючи наведене, оцінивши докази та пояснення сторін у справі в їх сукупності, враховуючи взаємозв`язок між договірними зобов`язаннями (ланцюг постачання), приймаючи до уваги характер та вид обставин, які зумовили затримку (зрив) у виконанні вказаних договірних зобов`язань, а також неможливість позивача запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам, суд приходить до висновку щодо доведеності наявності в даному випадку форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) та наявність причинно-наслідкового зв`язку між ними та простроченням VOREX LLC поставки товару Акціонерному товариству «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» за договором №UGV371/30-23 від 23.06.2023.

З огляду на всі встановлені судом вищенаведені обставини, позовні вимоги VOREX LLC підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь VOREX LLC (201 GERMAN ST, ERIE PA 16507, EIN 81-4177949, STATE OF PENNSYLVANIA ENTITY; NUMBER 6422837) заборгованість у розмірі 240 238 (двісті сорок тисяч двісті тридцять вісім) доларів США 66 центів, пеню у розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять) доларів США 64 центів, 3% річних у розмірі 7 090 (сім тисяч дев`яносто) доларів США 25 центів та 124361 (сто двадцять чотири тисячі триста шістдесят одна) грн 28 коп. судового збору.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.12.2025

Суддя І.О. Андреїшина