ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2546/25

За заявою ОСОБА_1 про відвід судді Карпечкіна Т.П.

у справі № 911/2546/25

за позовом ОСОБА_1

до Садівничого товариства «Заліське»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

Суддя Карпечкін Т.П.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Заліське» про визнання недійсним рішення загальних зборів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.09.2025 відкрито провадження у справі № 911/2546/25 за правилами загального позовного провадження Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження.

В ході підготовчого провадження у справі № 911/2546/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/2546/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.11.2025.

У судовому засіданні 12.11.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Розглянувши у судовому засіданні 12.11.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 , судом було прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, про що проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

25.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Карпечкіна Т.П. у справі № 911/2546/25, у якій заявник посилається на пропуск строку на виготовлення повного тексту судового рішення, що на думку заявника свідчить про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

З огляду на зміст ст. ст. 35, 40 Господарського процесуального кодексу України, такий процесуальний інститут, як відвід судді, пов`язаний з обставинами, за яких суддя не може розглядати справу, тобто спрямований на недопущення розгляду справи суддею, який викликає обґрунтовані сумніви в його неупередженості та безсторонності.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Стаття 39 Господарського процесуального кодексу України визначає порядок вирішення заявленого відводу та передбачає, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Однак, заява про відвід подана 25.11.2025 після закінчення розгляду справи та проголошення судового рішення (скороченого) у судовому засіданні 12.11.2025. Обставини, на які посилається заявник, також пов`язані з періодом після винесення судового рішення у справі і не пов`язані з обставинами, які перешкоджали розгляду спору суддею у період до прийняття рішення.

Заявник чітко не визначає, коли довідався про наведені у заяві про відвід обставини та не обґрунтовує дотримання дводенного терміну на заявлення відводу поза наведеними у абз. 1 ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України строками.

Крім того, норма ст. 39 Господарського процесуального кодексу України визначає порядок вирішення заявленого відводу та передбачає, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. При цьому, порядок розгляду відводу пов`язаний з термінами наступного судового засідання.

Однак, оскільки розгляд справи завершено і наступне судове засідання не призначається, порядок розгляду питання про відвід поза межами процедури розгляду справи не передбачено нормами Господарського процесуального кодексу України.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.118 Господарського процесуального кодексу України).

До того ж, наведені у заяві про відвід доводи зводять до незгоди з процесуальними рішеннями судді, що з огляду на ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки, якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Заявник не навів обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття та припущення заявника з того чи іншого питання, не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Також, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України

1. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

2. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

3. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

4. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Таким чином, подання заявником завідомо безпідставного відводу з порушенням змісту такого процесуального інституту після закінчення розгляду справи, підпадає під визначення п. 1 ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і спрямоване на безпідставне перешкоджання набранню судовим рішенням законної сили, свідчить про емоційну реакцію позивача на результати розгляду позову ОСОБА_1 у справі № 911/2546/25, містить ознаки тиску на суддю та створення додаткового підгрунття для подальшого оскарження.

За наведених обставини, суд визнає подання ОСОБА_1 заяви про відвід судді Карпечкіна Т.П. у справі № 911/2546/25 після закінчення судового розгляду зловживанням процесуальними правами та залишає подану заяву про відвід без розгляду.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 43, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Карпечкіна Т.П. у справі № 911/2546/25 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу згідно IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін