номер провадження справи 9/69/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.12.2025 Справа № 908/1057/24

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» , м. Київ

до відповідача: Терпіннівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Джерело» Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Терпіння

про стягнення суми 431217,87 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

УСТАНОВЛЕНО:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про стягнення з відповідача: Терпіннівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Джерело» Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області суми 296928,17 грн основного боргу, суми 63560,20 грн пені, суми 14417,33 грн 3% річних, суми 56312,17 грн інфляційних втрат, всього загальної суми 431217,87 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09.04.2024 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1057/24 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 15.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1057/24, присвоєний номер провадження 9/69/24, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 30.05.2024 зупинено провадження у справі № 908/1057/24 до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №908/1162/23.

Ухвалою суду від 27.11.2025 поновлено провадження у справі № 908/1057/24.

25.11.2025 до суду від позивача надійшли письмові пояснення із викладеним в них клопотанням про зупинення провадження у справі № 908/1057/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23 (документ сформований в системі «Електронний суд» 24.11.2025, вх. 23762/08-08/25).

В письмових поясненнях, в т.ч. в обґрунтування заявленого клопотання, позивачем зазначено про наступне. В межах справи №908/1162/23 розглядалось питання правовідносин з постачання електричної енергії протягом листопада-грудня 2022, отже в цей період діяв Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України в редакції змін, що внесені після 15.03.2022 на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України» від 15 березня 2022 року № 2138-IX. В межах даної справи вирішується питання про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у період з листопада 2021 по квітень 2022. Положення статей 3, 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до 20.03.2022 взагалі не розповсюджували свою дію на відносини між позивачем та відповідачем, що існували до 20 березня 2022 року, а висновки суду, що викладені Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, не підлягають до застосування. Окрім того, застосування правової позиції викладеної Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23, а також у справі № 910/9680/23 є передчасним з огляду на наступне. 05.11.2025 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду направлено на розгляд Великої Палати справу № 280/5808/23 щодо застосування обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з незгодою з правовою позицією викладеною Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23. Кабінетом Міністрів України було прийнято ряд постанов, якими на ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та інших постачальників природного газу було покладено спеціальні обов`язки постачання природного газу без жодних застережень та заборон. Окремого рішення Кабінету Міністрів України про введення будь-яких обмежень господарської діяльності на цих територіях не приймалося. Отже висновки, що викладені Верховним Судом в межах справ №908/1162/23 та №910/9680/23 не підлягають до врахування при розгляді даної справи. Крім того слід врахувати, що одномоментне припинити постачання газу споживачу неможливе. Процедура припинення (обмеження) постачання газу регламентована Кодексом газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу тощо. Неможливо завчасно передбачити чи буде територія де знаходиться відповідач окупованою чи ні. Правова позиція, викладена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23, а також у справі № 910/9680/23 не може бути застосована до спірних правовідносин у справі №908/1057/24. За таких обставин, враховуючи те що єдність судової практики є складовою принципу правової визначеності та фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя, в той час як застосування судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування, наявні підстави для зупинення провадження у справі № 908/1057/24 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Станом на час постановлення даної ухвали відповідач свою правову позицію/заперечення щодо заявленого позивачем клопотання про зупинення провадження у справі не надав.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд дійшов до висновку про його задоволення та зупинення провадження у даній справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23.

Так, підставою для звернення з позовом до суду у справі № 908/1057/24 позивачем зазначено неналежне виконання відповідачем Терпіннівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Джерело» Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області зобов`язання щодо оплати у повному обсязі природного газу, поставленого позивачем згідно з умовами Договору постачання природного газу № 07-1046/21-БО-Т від 04.11.2021, в період з січня 2022 року по квітень 2022 року включно, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 296928,17 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем, враховуючи умови договору та приписи діючого законодавства, також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, 05.11.2025 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду направлено на розгляд Великої Палати справу № 280/5808/23 щодо застосування обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Підстави направлення справи на розгляд Великої Палати зокрема наступні:

«При цьому Кабінет Міністрів України не ухвалював рішень про поширення дії положень статей 13 і 13-1 Закону на тимчасово окуповані території, визначені пунктом 3 частини першої статті 3 Закону, тому, на переконання колегії суддів, немає й підстав поширення означених норм на територію України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими.

У вищенаведених постановах вказане (маються на увазі постанови КГС в тому числі по справі № 908/1162/23, див. за змістом ухвали) не враховано, а саме, що для застосування обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", необхідним є не лише факт визнання відповідних територій тимчасово окупованими, а й наявність окремого рішення Кабінету Міністрів України про введення відповідних обмежень господарської діяльності на цих територіях.

При цьому рішення про визнання територій тимчасово окупованими, яке на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України порядку приймалось Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, не може замінювати собою рішення Кабінету Міністрів України про введення обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Так само загальновідомий факт окупації певних територій сам по собі не може вважатися достатньою правовою підставою для застосування встановлених законом економічних обмежень. Ця обставина також не була врахована у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2025 року у справі № 908/1162/23, у якій суд дійшов висновку про можливість застосування відповідних заборон без наявності спеціального рішення Кабінету Міністрів України щодо введення таких обмежень.

Слід зазначити, що згідно з частиною першою статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4). Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя.

Відповідно до частини третьої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин, які були предметом розгляду у означених вище справах, оскільки вирішувалося питання можливості застосування обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" до правовідносин, що виникли на територіях, які були фактично окуповані, але щодо яких Кабінетом Міністрів України не приймалося окреме рішення про застосування обмежень. Спільним для цих справ є також правова природа спору, що пов`язана з визначенням умов, за яких факт окупації може бути підставою для застосування економічних обмежень, установлених зазначеними статтями Закону, а відтак - і з необхідністю наявності офіційного рішення Кабінету Міністрів України як передумови для поширення дії обмежень на відповідну територію.

Зазначеними постановами фактично ототожнено сам факт окупації території з підставою для автоматичного застосування обмежень, визначених статтями 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Водночас законодавство (як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час постановлення ухвали) в умовах воєнного стану передбачає обов`язкову наявність рішення Кабінету Міністрів України про поширення означених норм на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає доводи Позивача достатніми для задоволення відповідного клопотання та передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновків щодо застосування вищевказаних норм права, викладених у раніше ухвалених постановах Касаційного господарського суду від 7 березня 2024 року у справі № 910/9680/23, від 23 жовтня 2023 року у справі № 908/1162/23 та від 3 жовтня 2025 року у справі № 908/1162/23».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

На підставі викладеного, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд вважає за необхідне зупинити провадження у ній до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23. При цьому, суд враховує, що висновки, здійснені касаційною інстанцією при розгляді подібної справи, можуть мати суттєве значення для розгляду даної справи.

Керуючись п. 7 ч. 1, ч. 3 ст. 228, п. 11 ч. 1 ст. 229, ст.ст. 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 908/1057/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23.

Після усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі, сторонам слід невідкладно повідомити про це суд.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.12.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення (повного тексту ухвали) в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Боєва