У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

03 грудня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/1120/25

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами загального позовного провадження в відкритому засіданні розглянуто матеріали справи

за позовом Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави,

вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000;

в особі позивача Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації,

вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000;

до відповідача Михайло - Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 50, селище Михайло-Коцюбинське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15552;

предмет спору про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

від прокурора: Драшпуль Н. О. - прокурор відділу.

ВСТАНОВИВ:

13.11.2025, Чернігівською окружною прокуратурою, в інтересах держави в особі позивача Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації, поданий позов до Михайло -Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області з проханням усунути перешкоди власнику державі, в особі Чернігівської обласної державної (військової) адміністрації, в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 7,9532 га, за кадастровим номером :04:000:5019, шляхом:

скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Михайло-Коцюбинською селищною радою на земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:5019, площею 7,9532 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 255);

скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:5019, площею 7,9532 га.

Позов мотивований тим, що земельна ділянка за кадастровим номером :04:000:5019, площею 7,9532 га, в межах якої розташована пам`ятка археології місцевого значення: поселення Задубініне (смт Михайло-Коцюбинське), ХІ-ХІІІ століття, охоронний № 2775-Чр, є об`єктом обмеженим в цивільному обороті і може перебувати виключно в державній власності.

Суд, ухвалою від 17.11.2025, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 03.12.2025; установив учасникам справи процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 168, 178, 179, 184 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

03.12.2025, у судове засідання прибув прокурор; сторони в підготовче засідання не прибули, повноважних предстаників не направили, без пояснення причин.

Виходячи з заявлених прокуратурою вимог, суд установив, що останній, в інтересах держави, звернувся до суду з негаторним позовом, предметом розгляду якого є вимоги про усунення перешкод власнику державі в праві користування та розпорядження земельною ділянкою історико культурного призначення, в межах якої знаходиться пам`ятка археології місцевого значення.

Судом установлено, що ухвалою Верховного Суду від 29.04.2025 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 922/264/24 у подібних правовідносинах.

У справі № 922/264/24 прокурор посилався на те, що на частині спірної земельної ділянки з кадастровим номером :34:001:0001 розташована пам`ятка археології місцевого значення городище "Шеєрманівське", яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з охоронним номером 4929-Ха, у зв`язку з чим спірна земельна ділянка не може бути передана в комунальну чи приватну власність та підлягає поверненню власникові державі. Крім цього, прокурор акцентував увагу на тому, оскільки спірна земельна ділянка віднесена до земель історико-культурного призначення, то надання її в користування для здійснення сільськогосподарського виробництва є порушенням вимог законодавства щодо охорони збереження об`єктів культурної спадщини.

У справі № 922/264/24 постало питання щодо ефективного способу захисту права держави на земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології.

Колегія суддів КГС ВС здійснила аналіз відповідної судової практики та зазначила, що у справах № 557/303/21 та № 748/1335/20 КЦС ВС сформував підхід, за яким зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, і в цьому разі належним способом захисту є негаторний позов.

Натомість, колегія суддів КГС ВС не погоджується з підходом, який КЦС ВС сформулював у справах № 557/303/21 та № 748/1335/20, виходячи, зокрема, з того, що за усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Реєстру (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 25.10.2022 у справі № 910/6567/20, від 22.11.2022 у справі № 911/2609/21). Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Реєстру запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Для внесення такого запису на підставі зазначеного рішення суду окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем не потрібно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц та від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Верховний Суд зазначив, що в разі коли публічний власник втратив як фізичне, так і юридичне володіння (інша особа зареєструвала на своє ім`я право в державному реєстрі прав на нерухомість), для захисту права власності має застосовуватися віндикаційний позов, тому задоволення вимоги про витребування земель історико-культурного значення, на яких розташовані пам`ятки археології, з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову, та призводить до ефективного захисту прав власника, адже гарантуватиме особі повне відновлення порушеного права, відновить володіння позивачем його майном.

Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146).

Висновки про те, що ефективним способом захисту права власності є вимога про витребування земельної ділянки, на якій розташовані пам`ятки археології, у порядку, передбаченому статтею 387 ЦК України, сформульовані також у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 748/1536/20.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 557/303/21, від 17.05.2023 у справі № 748/1335/20 про те, що ефективним способом захисту права держави на земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології, є негаторний позов.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що подібні справи перебувають на розгляді не тільки в суді касаційної інстанції, але також і в апеляційний судах та судах першої інстанції; подібні спори можуть виникнути і в майбутньому. Тому судове рішення Великої Палати Верховного Суду необхідне також для подальшого розвитку права та забезпечення єдності судової практики, оскільки справа стосується земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, збереження яких становить підвищений суспільний інтерес.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2025 прийнято до розгляду справу № 922/264/24; справу призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

За частиною 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та частиною 4 статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 7 частини 1 та частини 3 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження в справі в випадку перегляду судового рішення в подібних правовідносинах (в іншій справі) в касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 частини 1 статті 229 ГПК України провадження в справі зупиняється в випадках, установлених п. 7 частини 1 статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи предмет та підстави позову в цій справі, а також обраний прокурором спосіб захисту речового права держави на нерухоме майно земельну ділянку історико-культурного призначення, в межах якої розташована пам`ятка археології місцевого значення, суд вважає, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду, в справі № 922/264/24 можуть мати суттєве значення для вирішення даної справи, відтак, провадження в справі № 927/1120/25 підлягає зупиненню відповідно до п. 7 частини 1 статті 228 ГПК України, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/264/24.

Керуючись статтями 182, 183, п. 7 частини 1 статті 228, п. 11 частини 1 статті 229, статтями 232 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження в справі № 927/1120/25 зупинити до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/264/24.

2. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про результати перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/264/24.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання, в порядку статей 256, 257 ГПК України.

Повна ухвала складена та підписана 03.12.2025.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Романенко А.В.