СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Харків Справа №922/1344/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

прокурора Горгуль Н.В., посвідчення №072883 від 01.03.2023 року;

позивача не з`явився;

відповідача Невмержицький С.І. (адвокат), ордер серії АА№1642785 від 05.11.2025 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали справи за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» (вх.№2358Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року у справі №922/1344/23,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» (вх.№24525 від 22.10.2025 року)

за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, буд. 23)

в інтересах держави в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 56, літ. А)

про розірвання договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути земельну ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року у справі №922/1344/23 (повний текст складено 29.10.2025 року, суддя Сальнікова Г.І.) у задоволенні заяви ТОВ «Веріфікато» (вх.№24525 від 22.10.2025 року) відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року у справі №922/1344/23,

- ухвалити нове судове рішення, яким задовільнити заяву ТОВ «Веріфікато» про роз`яснення рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 (вх.№24525 від 22.10.2025 року) та роз`яснити рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23, а саме: чи вважається рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 (а саме, п.2 резолютивної частини: «Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м.Харків, пров. Банний)» підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині особи власника земельної ділянки (кадастровий номер: :01:007:0002)?

- вирішити питання про розподіл судових витрат за результатами апеляційного провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що роз`яснення ухваленого ним рішення у справі №922/1344/23 не стосується надання відповідачу консультацій з правових та практичних питань. Саме ж рішення, на переконання ТОВ «Веріфікато», не є достатньою мірою зрозумілим і таким, що припускає різне тлумачення, та підлягає роз`ясненню судом в порядку статті 245 ГПК України.

За твердженням відповідача, не є зрозумілим, чи є рішення суду першої інстанції (зокрема, п. 2 резолютивної частини) документом, що дає підстави для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині особи власника земельної ділянки (к/н: :01:007:0002).

Відповідач також зазначає, що в ДРРП відсутні відомості про власника земельної ділянки, а тому неможливо встановити, хто є власником земельної ділянки (ТОВ «Веріфікато» чи Харківська міська рада), та чи відбулось її «повернення» територіальній громаді.

На думку відповідача, ні договором купівлі-продажу земельної ділянки, ні законом не встановлені випадки, за яких у сторін (в даному випадку позивача) виникає право вимагати повернути те, що було виконане ним за договором (передання земельної ділянки відповідачу) до моменту розірвання договору. Заявник апеляційної скарги зазначає, хоча й ч. 4 ст. 653 ЦК України передбачається, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, не є зрозумілими підстави, відповідно до яких суд першої інстанції ухвалив рішення про повернення того, що виконано за договором купівлі-продажу земельної ділянки, а також, чи є рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/1344/23 від 15.08.2023 року документом, на підставі якого можливо здійснити внесення змін до відомостей у ДРРП про власника земельної ділянки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року у справі №922/1344/23. Встановлено учасникам справи строк протягом якого вони мають право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1344/23.

12.11.2025 року до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/1344/23.

20.11.2025 року від Салтівської окружної прокуратури міста Харкова надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить відмовити в задоволені апеляційної скарги ТОВ «Веріфікато» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року. Зокрема, прокуратура зазначає, що заява про роз`яснення рішення суду фактично зводиться до необхідності встановлення способу та порядку виконання рішення, а окремі доводи зводяться до незгоди саме з прийнятим судом рішення по суті спору.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на їх задоволенні. Представник прокуратури проти апеляційної скарги заперечував з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали з урахуванням повноважень, визначених ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила таке.

У провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато», згідно вимог якої прокурор просив суд:

- розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7461 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м.Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002 укладений 01.06.2011 року між Харківською міською радою () та ТОВ «Веріфікато» (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за №1804 та зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 01.06.2011 року за №15/11;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року позов задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7461 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м.Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002 укладений 01.06.2011 року між Харківською міською радою () та ТОВ «Веріфікато» (), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за №1804 та зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 01.06.2011 року за №15/11.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 26186,15 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 року рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 скасовано в частині задоволених позовних вимог про: зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний, та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4; ) витрат зі сплати судового збору у розмірі 23502,15 грн.

Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 залишено без змін. Стягнуто з Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 35253,23 грн.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Cуду від 13.03.2024 року касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 року у справі №922/1344/23, яке відкрито за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, закрито.

Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 року в частині скасування рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року щодо: позовної вимоги зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» повернути територіальній громаді міста Харкова земельну ділянку; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» на користь Харківської обласної прокуратури витрат зі сплати судового збору скасовано, а рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у цій частині залишено в силі.

22.10.2025 року в системі діловодства Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» зареєстровано заяву (вх.№24525), в якій відповідач просив суд роз`яснити рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23, а саме: чи вважається рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 (зокрема, п. 2 резолютивної частини: «Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» () повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний)» підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині особи власника земельної ділянки (кадастровий номер: :01:007:0002)?

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що у поданій заяві про роз`яснення судового рішення відповідачем фактично порушується питання не про необхідність роз`яснення судового рішення, яке, на думку відповідача, потребує роз`яснення, а викладається необхідність надання відповідачу консультацій з правових та практичних питань, тлумачення норм законодавства щодо порядку виконання рішення, що не кореспондується з нормами господарсько-процесуального законодавства при розгляді заяви про роз`яснення судового рішення в порядку статті 245 ГПК України.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 є достатньою мірою зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, а тому роз`ясненню в порядку статті 245 ГПК України не підлягає, що свідчить про необґрунтованість заяви про роз`яснення судового рішення та про наявність підстав для відмови в її задоволенні.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 245 ГПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Підставою для роз`яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту - є його неясність, невизначеність, неоднозначність тощо. Зрозумілість рішення необмеженому колу осіб полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Так, роз`яснюючи судове рішення, суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до суті рішення та не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових відомостей, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу та порядку його виконання, суд відмовляє у роз`ясненні рішення.

Отже, роз`яснення судового рішення спрямоване на його викладення у більш зрозумілій формі та здійснюється господарським судом без зміни його змісту та в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував на те, що в силу приписів частини 2 статті 245 ГПК України, роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України «Про виконавче провадження». Подібна за змістом правова позиція є сталою та послідовно викладалася, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 09.07.2018 у справі №911/2050/16, від 10.07.2018 у справі №461/1930/16-ц, від 03.09.2018 у справі №638/11634/17, від 18.06.2019 у справі №903/922/17, від 06.10.2020 у справі №233/3676/19, в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.12.2024 у справі №905/20/23, Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у постановах від 19.06.2023 у справі № 925/632/19 та від 06.07.2022 у справі №904/766/21.

Як вбачається зі змісту поданої заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» про роз`яснення пункту 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23, вона не стосується неточностей формулювань чи неясності судового акта, як не містить і посилань на неможливість чи утруднення розуміння висловлених судом висновків.

Як обґрунтовано зауважив місцевий господарський суд, викладене ТОВ «Веріфікато» у заяві прохання фактично полягає не у наданні роз`яснення, що стосується змісту прийнятого судом першої інстанції рішення у справі, а зводиться до необхідності надання роз`яснень з правових питань щодо порядку його виконання.

Проте складність чи неможливість виконання рішення суду не може бути підставою для роз`яснення такого рішення.

Апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи скарги про те, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції, зокрема, пункт 2, має неоднозначне трактування. До того ж, жодних доводів щодо недоліків або неясності вказаного судового рішення відповідачем у поданій заяві не наведено.

Отже, порушені заявником питання виходять за межі правового регулювання статті 245 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Також, згідно статті 124 Конституції України та статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами

Поряд із цим, згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди в Україні відповідно до покладених на них повноважень здійснюють правосуддя на засадах верховенства права та забезпечують кожному право на справедливий суд.

Колегія суддів зазначає, що рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 є цілком повним та чітким, має вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини, викладене у послідовності, його резолютивна частина має вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті заявлених вимог.

Як обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 року у справі №922/1344/23 прийнято судом за результатами оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Поряд з цим, в рішенні суду вказано встановлені судом обставини, а також мотиви, за якими господарський суд виходив при оцінці доводів та заперечень сторін, які знайшли своє подальше відображення в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 року у справі №922/1344/23.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що ні договором купівлі-продажу земельної ділянки, ні законом не встановлені випадки, за яких у сторін виникає право вимагати повернути те, що було виконане ним за договором до моменту розірвання договору, а також твердження про те, що позивачем та/або прокурором не доведено такі підстави, зводяться до надання заявником оцінки обставинам справи, тлумаченням норм законодавства та за своїм змістом полягають у незгоді з ухваленим судом рішенням, яке постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 року у справі №922/1344/23 залишено без змін.

У такий спосіб, зазначені доводи скаржника, не спростовують правильності процесуальних дій суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року у справі №922/1344/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веріфікато» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року у справі №922/1344/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 04.12.2025 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук