ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"03" грудня 2025 р. Справа№ 910/2479/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Дуднік Л. О.

від відповідача: Дзюба В. Ю.; Матлай В. Ю.

від третьої особи 1: не з`явились

від третьої особи 2: Онищенко О. А.

розглянувши у закритому судовому засіданні заяву

представника позивача - Дуднік Л. О.

про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Ходаківської І. П., Демидової А. М. та Владимиренко С. В. від розгляду справи №910/2479/25

апеляційне провадження за апеляційною скаргою

Міністерства оборони України

на рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2025 (повне судове рішення складено 23.09.2025)

у справі № 910/2479/25 (суддя Мудрий С. М.)

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"

про визнання недійсними наказів

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Ходаківської І. П. - головуючої, Демидової А. М., Владимиренко С. В. перебуває апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/2479/25.

Відповідно до ухвали суду від 13.10.2025 зазначену апеляційну скаргу призначено до розгляду у закритому судовому засіданні на 03.12.2025.

03.12.2025 у судовому засіданні протокольно відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування інформації та виклик свідка.

03.12.2025 у судовому засіданні представником позивача подано письмову заяву про відвід, у якій просив: відвести суддів Ходаківську І. П., Демидову А. М. та Владимиренко С. В. від розгляду справи №910/2479/25; розгляд справи №910/2479/25 здійснювати новим складом суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Присутній у судовому засіданні 03.12.2025 представник позивача підтримав подану заяву та в усній формі виклав її зміст.

Відвід обґрунтовано тим, що заявнику було відмовлено у задоволенні його клопотання про витребування інформації та виклик свідка. У зв`язку з цим, у заявника виникли сумніви у неупередженості колегії суддів у розгляді цієї справи.

Отже, правовою підставою подання заяви про відвід визначено пункт 5 частини першої статті 35 та частина 6 статті 36 ГПК України.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов таких висновків.

Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 ГПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК, чинним законодавством не визначено.

Нормами частин другої, третьої статті 38 ГПК встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи; відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з:

(І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та

(ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (пункти 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

За суб`єктивним критерієм "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (пункти 49, 50 рішення у справі "Білуха проти України", заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:

- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пункти 27, 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993; пункт 42 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, N 33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ);

- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 64 рішення у справі "Бочан проти України", N7577/02 від 03.05.2007);

- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі "Газета "Україна-центр" проти України");

- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (пункт 38 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, процесуальні рішення судді, рішення в іншій справі, висловлена публічно думка щодо юридичного питання (правова оцінка), висловлена зокрема і у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями суддів, рішеннями суддів в іншій справі не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість у справі, рішення по якій ще не прийняте, та не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК України.

Розглянувши заяву про відвід та дослідивши доводи, викладені в ній, суд зазначає, що:

заява про відвід колегії суддів не містить належного обґрунтування та доказів, які б свідчили та/або могли свідчити про наявність можливого сумніву в заінтересованості результату розгляду даної справи, неупередженості чи об`єктивності колегії суддів під час розгляду цієї справи відповідно до статті 35 ГПК України;

крім того, відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що доводи заявника про наявність підстав для відводу колегії суддів від розгляду справи з підстав незгоди з процесуальним рішенням, суперечать найважливішому принципу судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема шляхом заявлення відводів тим суддям, правова позиція яких заявників не влаштовує.

Отже, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства щодо наявності підстав для відводу судді.

При цьому, з метою уникнення будь-яких сумнівів у своїй неупередженості та безсторонності, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ходаківської І. П. - головуючої, Демидової А. М. та Владимиренко С. В. була подана заява про самовідвід від розгляду даної справи в порядку пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України.

Приписами пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 1 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма законодавства не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості колегія суддів вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява № 4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради 00Н № 2006/23 від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватись безсторонністю судді. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі (пункти 183,184 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №11-202сап21).

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи вищевикладене та пункт п`ятий частини першої статті 35 ГПК України, наведені рішення ЄСПЛ, Бангалорські принципи та висновок Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи, не дивлячись на відсутність у колегії суддів будь-якого прямого чи опосередкованого інтересу до результатів розгляду даної справи, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу та громадськості щодо неупередженості суддів Північного апеляційного господарського суду та задля забезпечення довіри до судової влади в Україні, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про самовідвід.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234, 235 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати заяву представника позивача - Дуднік Л. О. про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Ходаківської І. П., Демидової А. М. та Владимиренко С. В. від розгляду справи №910/2479/25 необґрунтованою.

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача - Дуднік Л. О. про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Ходаківської І. П., Демидової А. М. та Владимиренко С. В. від розгляду справи № 910/2479/25.

Заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Ходаківської І. П., Демидової А. М. та Владимиренко С. В. про самовідвід від розгляду справи № 910/2479/25 задовольнити.

Матеріали справи № 910/2479/25 передати для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Повна ухвала складена 03.12.2025.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко