ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025м. ДніпроСправа № 904/5359/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе Агро", с. Вишневе Кам`янського району Дніпропетровської області

про стягнення 45 408,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросем" через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі ЄСІКС) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе Агро" заборгованості в сумі 288307,63 грн, з яких: 217461,07 грн сума неоплаченої частини вартості товару, 26600,54 грн сума скорегованої вартості товару, 24843,63 грн пеня, 16998,17 грн проценти за користування чужими грошовими коштами, 2404,22 грн 3% річних.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3459,69 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого йому за видатковою накладною № АГ-13/05170 від 13.05.2025 на суму 365189,65 грн згідно з договором поставки № 25.03.25-262 від 25.03.2025 та відповідно до специфікації № 1 від 25.03.2025.

Ухвалою суду від 24.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали; в порядку статті 252 Господарського процесуального кодексу України сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи, а саме до 24.10.2025 включно.

22.10.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС від позивача надійшла заява від 21.10.2025 про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач зазначає, що після подання ним позову відповідач 26.09.2025 здійснив платіж на суму 242898,79 грн, яким у добровільному порядку погасив заборгованість за неоплаченою вартістю товару в сумі 217461,07 грн та частиною скоригованої вартості товару в сумі 25437,72 грн.

Також позивач указує на те, що 03.10.2025 відповідач здійснив платіж на суму 3459,69 грн, яким компенсував позивачу витрати зі сплати судового збору за подання позову.

З урахуванням наведеного позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 45408,84 грн, з яких: 1162,82 грн залишок не сплаченої суми скорегованої вартості товару; 24843,63 грн пеня, 16998,17 грн проценти за користування чужими грошовими коштами, 2404,22 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 24.10.2025 прийнято заяву позивача від 21.10.2025 про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач відзиву на позов не надав, про відкриття провадження у справі та можливість подання заяв по суті справи повідомлявся рекомендованим листом з повідомленнями про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

На адресу суду повернувся направлений відповідачу конверт із копією ухвали суду від 24.09.2025, до якого відділенням поштового зв`язку додано довідку про причину невручення поштового відправлення, а саме "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 54-56).

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною десятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За змістом пункту 4 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у процесуальному сенсі ухвала суду вважається врученою відповідачу.

При цьому суд враховує й таке.

За змістом статей 9, 14, 17 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 (із змін. і доп.) "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто офіційне місцезнаходження повідомляється особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (із змін і доп.) (далі Правила).

Для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 76 Правил).

Відтак повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на юридичну особу як користувача послуг поштового зв`язку.

У разі невручення рекомендованого листа з позначками "Судова повістка", "Повістка ТЦК" або реєстрованого поштового відправлення з позначкою "Адміністративна послуга" такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному пунктами 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення (п. 101 Правил).

За таких обставин суд доходить висновку, що невручення відправлень відповідачу є наслідком незабезпечення ним вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, а неподання ним до суду відзиву не можна визнати таким, що обумовлене поважними причинами.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За викладених обставин суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросем" (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишневе Агро" (далі відповідач, покупець) укладено договір поставки № 25.03.25-262 від 25.03.2025 (далі договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що у порядку, строки та на умовах, визначених цим договором та специфікаціями до нього, постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі товар), а покупець зобов`язується прийняти й оплатити її.

Погоджені сторонами найменування, асортимент, одиниця виміру та кількість товару, вказуються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).

Кількість поставленого товару може коливатися в межах +/- 5 % від кількості, вказаної в специфікації (толеранс). При цьому покупець оплачує фактично поставлену кількість товару. Додатково поставлена кількість товару в межах обумовленого сторонами толерансу оплачується за ціною та в строки, визначені для партії товару, з якою ця кількість поставлена покупцю (п. 2.3 договору).

Розділом 3 договору визначені ціна та порядок оплати.

Так, погоджені сторонами ціна за одиницю та загальна вартість товару зазначаються у специфікаціях (п. 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору протягом строку його дії грошові зобов`язання покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Сторони погодили визначати у специфікаціях еквівалент ціни товару в іноземній валюті (долар США чи Євро).

Якщо в специфікації ціна товару визначена без еквіваленту ціни в іноземній валюті та окремо вказано, що коригування ціни товару до іноземної валюти не здійснюється, до поставки такого товару не застосовуються положення договору в частині коригування ціни до іноземної валюти.

Пунктом 3.3 договору визначено, що покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника. При перерахуванні коштів покупець зобов`язується вказувати у платіжному дорученні номер та дату рахунка, згідно за яким здійснюється оплата. Сторони домовилися, що у випадку відсутності вказаної інформації та наявності заборгованості, постачальник має право зарахувати отримані кошти в рахунок погашення будь-яких зобов`язань покупця, що виникли на підставі будь-яких специфікацій чи видаткових накладних.

Розрахунки між сторонами можуть проводитися в інших формах, окрім грошової, які не заборонені чинним законодавством України, в т.ч. з використанням вексельної форми розрахунків або припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (п. 3.4 договору).

За умовами пункту 3.5 договору покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків не визначені у специфікації. Датою виконання зобов`язання з оплати є день зарахування коштів на рахунок постачальника або день передачі векселя, або дата підписання угоди чи отримання листа про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У випадку, якщо в період дії цього договору між сторонами не буде підписано специфікацію на поставку товару, проте товар фактично буде поставлений згідно з видатковою накладною, у якій буде посилання на договір та яка буде підписана представником покупця, така видаткова накладна прирівнюється до специфікації. Покупець зобов`язується оплатити товар, поставлений за такою видатковою накладною, в день його отримання. При цьому коригування вартості товару відбувається в порядку, визначеному п.п. 3.6 - 3.9 договору, незалежно від того, чи визначено у видатковій накладній еквівалент ціни товару в іноземній валюті.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що разі зміни курсу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, якщо інші умови не визначені договором чи специфікацією, покупець у день здійснення оплати за товар зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику, як скориговану вартість товару, за наступною формулою: Y=Х*В/А, де: X вартість/частина вартості товару у гривнях, зазначена у відповідній специфікації; А курс продажу іноземної валюти до гривні на дату, що передує даті підписання специфікації, В курс продажу іноземної валюти до гривні на останній робочий день, що передує даті оплати, Y кінцева вартість неоплаченої частини товару, у гривнях.

Покупець вправі звернутися до постачальника з проханням провести розрахунок відповідно до вказаної формули та повідомити йому суму, що підлягає оплаті за товар (його частину).

Якщо інше визначене в специфікації чи додатковою угодою до договору, в якості курсу іноземної валюти до гривні використовується курс продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, що склався на момент закриття торгів та який визначається згідно з інформацією, опублікованою за посиланням: https://minfin.com.ua/currency/mb/. При цьому для розрахунку використовується курс гривні до однієї одиниці іноземної валюти з деталізацією до чотирьох знаків після коми, а в друкованих формах документів вказується ціна та вартість товару із заокругленням до двох знаків після коми.

У разі виникнення суперечок щодо курсу іноземної валюти, достатнім доказом існування курсу на визначену дату є роздруківка відповідної сторінки із сайту, що зроблена постачальником та засвідчена підписом його уповноваженої особи та печаткою.

У разі коригування вартості товару за фактом здійснення оплати, з урахуванням проіндексованої/скоригованої вартості товару, сторонами підписується відповідний "Акт коригування вартості товару" у 2-х примірниках. Зобов`язання покупця з оплати товару вважаються виконаними з моменту сплати скоригованої вартості товару у повному обсязі (п. 3.7 договору).

Згідно з пунктом 3.8 договору у випадку прострочення оплати товару постачальник з першого дня порушення набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару відповідно до умов п. 3.6 договору та вимагати негайної повної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу. Коригування вартості товару, що буде оплачений з простроченням, здійснюється лише у разі збільшення курсу продажу іноземної валюти до гривні на дату оплати. У випадку зниження курсу валютний еквівалент вартості товару, що буде оплачений з простроченням, розраховується за курсом на момент укладення специфікації.

При поданні постачальником позову до суду у випадку прострочення покупцем оплати за товар/його частину, для коригування вартості товару, відповідно до умов п. 3.6 договору, датою оплати товару буде вважатися дата складання позовної заяви до суду. При цьому коригування вартості товару здійснюється з урахуванням умов п. 3.8 цього договору.

У разі збільшення курсу продажу іноземної валюти до гривні під час розгляду справи в суді в порівнянні з таким показником на дату складання позовної заяви, постачальник має право здійснити коригування вартості товару, застосувавши курс продажу іноземної валюти до гривні на останній робочий день, що передує даті складання заяви про збільшення позовних вимог.

Якщо на дату сплати заборгованості за рішенням суду курс продажу іноземної валюти до гривні збільшиться, в порівнянні з курсом, за яким визначалася заборгованість, постачальник має право вимагати сплати різниці між стягнутою за рішенням суду сумою заборгованості, з урахуванням скоригованої вартості товару та сумою заборгованості, скоригованою за курсом продажу іноземної валюти до гривні на останній робочий день, що передує даті здійснення платежів/примусового стягнення за рішенням суду, а покупець зобов`язується сплатити таку різницю не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання вимоги постачальника (п. 3.9 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється окремими партіями, на умовах та у строки, визначені у специфікаціях. У разі порушення строків оплати товару постачальник має право притримати поставку товару на кількість днів, рівну кількості днів прострочення оплати і до нього не можуть застосовуватися передбачені договором та чинним законодавством України, санкції за прострочення поставки товару.

За змістом пункту 4.2 договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством та державними стандартами України.

Приймання товару здійснюється уповноваженими представниками сторін: щодо кількості відповідно до видаткової накладної; щодо якості відповідно до сертифікату якості на насіння чи сертифікату аналізу на мінеральні добрива/засоби захисту рослин, а також нормативних документів та умов договору (п. 4.5 договору).

Право власності, а також пов`язаний з таким правом ризик випадкової загибелі або пошкодження (псування) товару, переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару за видатковою накладною та підписання її уповноваженими представниками сторін (п. 4.6 договору).

Відповідно до пункту 9.2 договору у випадку порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором покупець, на вимогу постачальника, сплачує пеню від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення оплати.

При простроченні оплати понад 10 (десять) календарних днів покупець зобов`язується додатково сплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 24 (двадцять чотири) % річних від суми простроченої заборгованості, починаючи з 11 (одинадцятого) дня прострочення, до дня фактичної оплати.

При простроченні оплати товару, ціна якого визначена в специфікації без еквівалента ціни в іноземній валюті, покупець зобов`язується додатково сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, від дня коли товар мав бути оплачений до дня фактичної оплати.

Договір набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє протягом одного року з моменту його укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Строк дії договору продовжується на тих же умовах на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про свій намір розірвати договір не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення поточного року строку дії договору (п. 11.1 договору).

До договору сторонами підписана специфікація № 1 від 25.03.2025 (далі також специфікація) на суму 365189,65 грн з ПДВ (еквівалент суми в Євро 8115,00 €), якою визначені: найменування, одиниця виміру, кількість, ціна товару, що підлягає поставці за договором, умови та строки поставки й оплати (а.с. 18).

Так, згідно з пунктом 1 специфікації поставці підлягає: ЕС ЦЕЙЛОН СУ, насіння соняшнику, F1, Maxim XL+Poncho+Boost&Go, 150 тис. насінин MED399407 у кількості 30 міш. за ціною 5416,01 грн без ПДВ за одиницю товару, еквівалент якої в Євро становить 120,35 € на суму 162480,30 грн без ПДВ (еквівалент загальної вартості без ПДВ в Євро 3610,53 €); ЕС АГОРА, насіння соняшника, F1, Maxim XL+Poncho+Boost&Go, 150 тис. насінин MED399400 у кількості 30 міш. за ціною 5262,05 грн без ПДВ за одиницю товару, еквівалент якої в Євро становить 116,93 € на суму 157961,50 грн без ПДВ (еквівалент загальної вартості без ПДВ в Євро 3507,89 €).

Курс, що склався на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладення даної специфікації, становить 45,0018 грн за 1 Євро.

Пунктом 2 специфікації № 1 від 25.03.2025 передбачено, що до визначеного в даній специфікації товару коригування вартості, визначене в п. 3.6 договору, застосовується лише у разі збільшення курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України.

За умовами пункту 3 специфікації покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 7% загальної вартості товару, що постачається за даною специфікацією, здійснюється до 28 березня 2025 року; б) решта вартості товару в розмірі 93% загальної вартості товару, що постачається за даною специфікацією, здійснюється до 16 червня 2025 року.

Поставка товару здійснюється постачальником на склад покупця за адресою: 52314, Дніпропетровська обл., Кам`янський р-н, с. Вишневе, вул. Центральна, 1 оф. 4 (п. 4 специфікації № 1 від 25.03.2025).

Відповідно до пункту 5 специфікації товар повинен бути поставлений покупцю у строк до 15.05.2025 включно у разі здійснення покупцем попередньої оплати, якщо така передбачена умовами даної специфікації. Допускається поставка товару окремими партіями.

Згідно з наявною у матеріалах справи випискою з рахунку позивача в АТ "Креді Агріколь Банк" за період з 25.03.2025 по 17.09.2025 відповідач на виконання умов підпункту а) пункту 3 специфікації здійснив 25.03.2025 попередню оплату товару в сумі 25189,65 грн на підставі виставленого позивачем рахунка № 237990 від 25.03.2025 (а.с. 21).

У травні 2025 року позивач поставив відповідачу передбачений специфікацією товар, що підтверджується підписаною сторонами без будь-яких зауважень видатковою накладною № АГ-13/05170 від 13.05.2025 на суму 365189,65 грн (а.с. 17).

Відповідач своїх зобов`язань з остаточної оплати товару в сумі 340000,00 грн (365189,65-25189,65 = 340000,00) у строк, визначений підпунктом б) пункту 3 специфікації, не виконав.

Платіжними документами № 191 від 28.08.2025 на суму 45189,65 грн, № 197 від 30.08.2025 на суму 67349,28 грн та № 201 від 04.09.2025 на суму 10000,00 грн відповідач здійснив часткову оплату товару в загальній сумі 122538,93 грн (виписка з рахунку позивача в АТ "Креді Агріколь Банк" за період з 25.03.2025 по 17.09.2025). Відтак за результатом здійсненого відповідачем останнього платежу сума заборгованості за отриманий ним від позивача товар становила 217461,07 грн (340000,00 122538,93 = 217461,07).

За період прострочення відповідачем оплати товару відбулося збільшення курсу продажу іноземної валюти до гривні по відношенню до курсу, який діяв на дату, що передувала даті укладення специфікації № 1 від 25.03.2025. Позивачем на підставі пунктів 3.6, 3.8, 3.9 договору здійснено коригування вартості поставленого відповідачу товару з урахуванням курсу грн до Євро на Міжбанківському валютному ринку України на дати здійснення прострочених платежів (28.08.2025, 30.08.2025, 04.09.2025) і станом на дату підготовки позовної заяви (16.09.2025), за результатом якого сума скоригованої вартості товару за специфікаціє № 1 від 25.03.2025 склала 26600,54 грн (а.с. 9 - 12).

Тож порушення визначеного договором у пункті 3 специфікації № 1 від 25.03.2025 строку оплати товару та наявна заборгованість і стали причиною виникнення спору.

Після відкриття провадження у справі відповідач здійснив на користь позивача платіж від 26.09.2025 у сумі 242898,79 грн із посиланням у призначенні платежу на рахунок № 237990 від 25.03.2025 (а.с. 61).

Указана сума оплати віднесена позивачем на погашення неоплаченої вартості товару з урахуванням її коригування, що разом становить 244061,61 (217461,07 + 26600,54 = 244061,61), у зв`язку з чим позивач 21.10.2025 звернувся до суду з відповідною заявою про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 57 - 58).

Після прийняття ухвалою суду від 24.10.2025 заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог спірними залишилися заявлені ним вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 45408,84 грн, з яких: 1162,82 грн залишок суми скоригованої вартості товару (244061,61 242898,79 = 1162,82), 24843,63 грн пеня, 16998,17 грн проценти за користування чужими грошовими коштами, 2404,22 грн 3% річних.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з поставкою позивачем товару за специфікацією № 1 від 25.03.2025 до договору та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо повної та своєчасної його оплати.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписом частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи зі змісту підпункту б) пункту 3 специфікації № 1 від 25.03.2025 до договору, відповідач, після здійснення попередньої оплати погодженого товару в розмірі 7% від його загальної вартості, повинен був оплатити решту 93% вартості цього товару не пізніше 16.06.2025.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач оплату товару в порядку та в строк, установлені специфікацією № 1 від 25.03.2025 до договору, не здійснив. Разом з тим позивач своє зобов`язання з поставки товару за договором виконав належним чином, у зв`язку з чим у відповідача, з урахуванням здійснених ним часткових платежів, існує заборгованість перед позивачем у сумі 1162,82 грн, що відповідає залишку скоригованої вартості товару.

За частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Докази оплати відповідачем залишку скоригованої вартості отриманого від позивача товару в сумі 1162,82 грн у матеріалах справи відсутні. Тому позовні вимоги про стягнення основного боргу в указаній сумі є законними й обґрунтованими.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у сумі 24843,63 грн розрахована за загальний період з 17.06.2025 по 17.09.2025 із заборгованості в сумі 340000,00 грн, що виникла після внесення попередньої оплати, з урахуванням здійснених часткових платежів 28.08.2025, 30.08.2025 та 04.09.2025, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіркою розрахунку пені порушень не виявлено.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно їх не сплачує, врегульовані також статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 2404,22 грн також розраховані за період з 17.06.2025 по 17.09.2025 із заборгованості в сумі 340000,00 грн з урахуванням здійснених часткових платежів 28.08.2025, 30.08.2025 та 04.09.2025.

За результатом перевірки розрахунку 3% річних порушень не виявлено.

Заявлені позивачем до стягнення згідно з пунктом 9.2 договору 24% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 16998,17 грн, нараховані за період з 27.06.2025 по 17.09.2025 із заборгованості в сумі 340000,00 грн з урахуванням здійснених часткових платежів 28.08.2025, 30.08.2025 та 04.09.2025.

Стаття 536 Цивільного кодексу України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 (провадження № 12-83гс18) зазначила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (п. 6.20).

Досліджуючи питання правомірності вимоги позивача про стягнення процентів, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України, судом також береться до уваги, що проценти за користування чужими коштами не є тотожними процентам річних, про які йдеться у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

Зазначені у статті 536 Цивільного кодексу України проценти є платою за користування чужими коштами, підставами для застосування яких є факт користування чужими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення, а також встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.

Положення ж частини другої статті 625 Цивільного кодексу України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання.

Тож якщо в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (ст. 536 Цивільного кодексу України), це не позбавляє кредитора права (за наявності порушення боржником грошового зобов`язання) звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів плати за користування грошима так і трьох процентів річних відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відтак вимога позивача про стягнення з відповідача в порядку статті 536 Цивільного кодексу України передбачених договором 24% річних за користування чужими грошовими коштами відповідає вимогам закону.

Наданий до позову розрахунок 24% річних за користування чужими грошовими коштами є арифметично правильним.

За таких обставин законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 45408,84 грн, з яких: 1162,82 грн залишок не сплаченої суми скорегованої вартості товару, 24843,63 грн пеня, 16998,17 грн проценти за користування чужими грошовими коштами, 2404,22 грн 3% річних.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, судом не розподіляються з огляду на те, що відповідач 03.10.2025 здійснив платіж на суму 3459,69 грн, яким компенсував позивачу судовий збір, сплачений ним за подання позову у цій справі (а.с. 61).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе Агро" про стягнення 45408,84 грн, з яких: 1162,82 грн залишок не сплаченої суми скорегованої вартості товару, 24843,63 грн пеня, 2404,22 грн 3% річних, 16998,17 грн проценти за користування чужими грошовими коштами задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе Агро" (ідентифікаційний код 45388740; місцезнаходження: 52314, Дніпропетровська область, Кам`янський район, село Вишневе, вулиця Центральна, будинок 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" (ідентифікаційний код 30967207; місцезнаходження: 04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 9В) залишок не сплаченої суми скорегованої вартості товару у сумі 1162,82 грн, пеню в сумі 24843,63 грн, 3% річних у сумі 2404,22 грн, 24% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 16998,17 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.11.2025.

Суддя І.І. Колісник