ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025м. Дніпро Справа № 904/5443/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (49003, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, буд. 8; ідентифікаційний код 23357437)

до Приватного підприємства "Альфа-Мур" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 108, кв. 84; ідентифікаційний код 38892862)

про стягнення 40 259 грн. 18 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№5127/25 від 25.09.2025) про стягнення 40 259 грн. 18 коп., що складає 30 000 грн. 00 коп. - основної заборгованості за Договором від 10.08.2018 №1888 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" за період з 01.10.2024 по 30.09.2025, 59 грн. 18 коп. - 3% річних за період з 26.08.2025 по 18.09.2025, 7 200 грн. 00 коп. - пені та 3 000 грн. 00 коп. - штрафу.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 108, кв. 84, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду відповідачу (а.с. 29).

Суд вважає за необхідне зазначити, що 18.10.2023 набрав чинності Закон України від 29.06.2023 №3200-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" (надалі - Закон від 29.06.2023 №3200-IX).

Частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону від 29.06.2023 № 3200-IX) визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до частини 7 статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 30.08.2024 у справі №908/3731/23 виснував, що права відповідача, який не зареєстрував електронний кабінет, не порушуються у разі ненаправлення йому позивачем паперових копій процесуальних документів при поданні позову з використанням підсистеми "Електронний суд". Відповідач несе певні негативні наслідки невиконання обов`язку з реєстрації електронного кабінету. Ці наслідки прямо передбачені Господарським процесуальним кодексом України, вони є збалансованими та пропорційними, тобто не порушують основоположні принципи господарського процесу, такі як верховенство права, рівність учасників судового процесу перед законом та судом, диспозитивність, гласність та відкритість судового процесу, змагальність сторін, пропорційність, зокрема, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами тощо. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №752/11445/22, від 01.02.2024 у справі №520/11344/23, від 28.03.2023 у справі №260/1322/21 (з урахуванням відмінностей у змісті процесуальних кодексів).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 29.09.2025, було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 06.10.2025 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 33-36)

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 29.09.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 04.12.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зазначити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, з огляду на предмет і підстави позову, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, як балансоутримувачем, правонаступником якого є позивач - Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, та відповідачем - Приватним підприємством "Альфа-Мур", як оператором, було укладено Договір від 10.08.2018 № 188 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" (надалі - Договір) (а.с. 10 на звороті - 14).

З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради у вересні 2024 року звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Альфа - Мур" і просило суд стягнути основний борг у розмірі 82 500 грн. 00 коп., пеню у розмірі 43 200 грн. 00 коп., штраф відповідно до пункту 7.2 Договору у розмірі 8 000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 354 грн. 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 480 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 188 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 10.08.2018 в частині повної та своєчасної оплати за користування майданчиком для паркування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі №904/4088/24 (а.с. 18 на звороті - 20) позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Альфа - Мур" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 108, кв. 84, ідентифікаційний код в ) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (49003, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, 8, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 82 500 грн. 00 коп., пеню у розмірі 3 068 грн. 85 коп., штраф відповідно до пункту 7.2 Договору у розмірі 8 000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 354 грн. 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 480 грн. 00 к4оп. та судовий збір у розмірі 1 699 грн. 80 коп.

Після набрання вказаним рішенням законної сили Господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ про примусове виконання від 02.05.2025.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі №904/4088/24 встановлено, що:

- 10.08.2018 між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, найменування якого змінено на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, (далі позивач, балансоутримувач) та Приватним підприємством "Альфа - Мур" (далі відповідач, оператор) укладено Договір № 188 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" (далі - Договір);

- відповідно до пункту 1.1 Договору балансоутримувач надає оператору у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою:

- м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 116-118 (далі майданчик для паркування);

- площа майданчика: 575,0 кв.м;

- кількість машино-місць: 50;

- кількість пільгових місць: 5;

- дні роботи: щоденно;

- час роботи: з 20:00 до 08:00.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування 517,5 кв.м (виключені квадратні метри, які обладнані згідно з підпунктом 2.2.16 Договору);

- згідно з пунктом 1.2 Договору майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі;

- за умовами підпункту 2.2.13 пункту 2.2 Договору оператор зобов`язується забезпечити своєчасне та у повному обсязі справляння і перерахування до бюджету міста збору за місця для паркування транспортних засобів у порядку, визначеному відповідним рішенням Дніпровської міської ради з моменту введення майданчику для паркування в експлуатацію та підписання акту введення в експлуатацію майданчика для паркування. Ставки збору встановлюються за кожний день провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у гривнях за 1 кв.м площі земельної ділянки, відведеної для організації та провадження такої діяльності у розмірах 0,015% мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

- відповідно до підпункту 2.2.14 пункту 2.2 Договору оператор зобов`язується своєчасно та у повному обсязі перераховувати балансоутримувачу плату за користування майданчиком для паркування;

- пунктом 4.1 Договору передбачено, що оператор щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 2 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 416,67 грн., за один календарний місяць;

- відповідно до пункту 4.2 Договору визначена у пункту 4.1 договору плата за користування сплачується грошовими коштами на поточний рахунок балансоутримувача, визначений у реквізитах цього Договору;

- згідно з пунктом 4.3 Договору визначена у пункту 4.1 договору плата сплачується оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю;

- за умовами пункту 4.4 Договору нарахування плати починається з дня підписання договору і закінчується в день припинення дії Договору;

- відповідно до пункту 4.5 Договору оператор при підписанні Договору протягом 3 робочих днів вносить на поточний рахунок балансоутримувача плату у розмірі, визначеному пунктом 4.1 договору, яка є оплатою за перший місяць користування майданчиком для паркування. Плата за кожний наступний місяць користування майданчиком для паркування здійснюється у строки, встановлені пунктом 4.3 договору;

- згідно з пунктом 4.6 Договору сплата збору до місцевого бюджету здійснюється шляхом перерахування оператором збору за місця для паркування до органів Державної фіскальної служби за місцезнаходженням земельної ділянки у строки, визначені для квартального звітного (податкового) періоду;

- за умовами пункту 7.1 Договору у разі прострочення оператором виконання зобов`язань зі сплати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених договором, оператор зобов`язаний у кожному випадку сплатити балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1% від суми заборгованості;

- відповідно до пункту 7.2 Договору у разі прострочення оператором виконання зобов`язань зі сплати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених Договором, більш ніж на 10 днів, оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 10% місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування;

- за умовами пункту 7.4 Договору плата, зазначена у пунктах 7.1, 7.2, не звільняє від обов`язку щодо виконання зобов`язань за договором;

- пунктом 9.3 Договору передбачено, що у разі виникнення у сторони права на стягнення штрафних санкцій, неустойки вона направляє іншій стороні претензію, в якій вказується обґрунтований розрахунок належних до сплати сум штрафних санкцій. Направлення такої претензії не позбавляє права балансоутримувача звертатись до суду та у судовому порядку стягувати штрафні санкції та неустойки;

- згідно з пунктом 9.4 Договору сторони підтверджують, що всі претензії за договором повинні бути розглянуті ними протягом 3 робочих днів з дня отримання претензії;

- у випадку невизнання претензії або неотримання відповіді у строк, передбачений пунктом 9.4 договору, суперечка підлягає врегулюванню у судовому порядку (пункту 9.5 Договору);

- за умовами пункту 10.1 Договору договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчику для паркування;

- пунктом 10.2 Договору передбачено, що договір діє до проведення конкурсу з визначення оператора на право обслуговування майданчика для паркування. Датою втрати чинності договору вважати дату укладання договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування між балансоутримувачем та переможцем конкурсу з визначення оператора;

- 10.08.2018 сторони підписали акт приймання-передачі майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 116-118, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у користування майданчик для паркування.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 включно у відповідача виникла заборгованість за користування майданчиком для паркування у загальному розмірі 30 000 грн. 00 коп., а саме:

- за жовтень 2024 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за листопад 2024 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за грудень 2024 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за січень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 грн.;

- за лютий 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за березень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за квітень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за травень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за червень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за липень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за серпень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.;

- за вересень 2025 - у розмірі 2 500 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 по справі №904/4088/24 було стягнуто з Приватного підприємства "Альфа-МУР" на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради основний борг у розмірі 82 500 грн. 00 коп., пеню у розмірі 3 068 грн. 85 коп., штраф відповідно до пункту 7.2 Договору у розмірі 8 000 грн. 00 коп.., 3% річних у розмірі 354 грн. 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 480 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 699 грн. 80 коп. за період з 01.01.2022 по 30.09.2024. Проте, відповідачем і в подальшому - у період з 01.10.2024 по 30.09.2025 включно не здійснювалася сплата за Договором, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 включно складає 30 000 грн. 00 коп. (2 500 грн. 00 коп. х 12). На вказану заборгованість позивачем нараховано 3% річних у загальному розмірі 59 грн. 18 коп. за період з 26.08.2025 по 18.09.2025, пеню у загальному розмірі 7 200 грн. 00 коп. та штраф у розмірі 3 000 грн. 00 коп. що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до параграфу 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як вбачається з умов Договору (пункт 4.3), з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, строк оплати за Договором є таким, що настав, а саме:

- за жовтень 2024 - 25.09.2024;

- за листопад 2024 - 25.10.2024;

- за грудень 2024 - 25.11.2024;

- за січень 2025 - 25.12.2024;

- за лютий 2025 - 27.01.2025;

- за березень 2025 - 25.02.2025;

- за квітень 2025 - 25.03.2025;

- за травень 2025 - 25.04.2025;

- за червень 2025 - 26.05.2025;

- за липень 2025 - 25.06.2025;

- за серпень 2025 - 25.07.2025;

- за вересень 2025 - 25.08.2025.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається, позивачем здійснено розрахунок заборгованості відповідача за Договором за період з 01.10.2025 по 30.09.2025 включно у розмірі 30 000 грн. 00 коп. (2 500 грн. 00 коп. х 12) (а.с. 16 на звороті).

Суд погоджується з наданим розрахунком, відповідачем вказане не спростовано, контррозрахунку не надано, матеріали справи іншого не містять.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Договором у розмірі 30 000 грн. 00 коп. за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 включно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахування пені та штрафу

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.1. Договору визначено, що у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим Договором, оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості.

За статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначено в пункті 6.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Як вбачається позивач просить стягнути пеню за прострочення оплати за Договором у розмірі 7 200 грн. 00 коп. за загальний період з 26.08.2025 по 18.09.2025.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем розрахунок пені здійснено з розрахунку ставки пені, встановленої пунктом 7.1 Договору - 1% від суми заборгованості, проте, вказане протирічить положенням статтей 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та позиції Великої Палати Верховного Суду.

Після перевірки розрахунку судом сума пені за період 26.08.2025 по 18.09.2025 складає 611 грн. 51 коп.

Також позивачем на підставі пункту 7.2 Договору нараховано штраф у розмірі 3 000 грн. 00 коп. за порушення відповідачем строку сплати орендної плати більше ніж на 10 днів:

(2 500 грн. 00 коп. х 10%) = 250 грн. 00 коп.

250 грн. 00 коп. х 12 = 3 000 грн. 00 коп.

Суд погоджується з наданим розрахунком штрафу, вважає його арифметично правильним.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається, позивачем нараховано 3% річних за період з 26.08.2025 по 18.09.2025 включно у розмірі 59 грн. 18 коп.

Суд погоджується з наданим розрахунком, вважає його арифметично правильним.

Враховуючи все викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 025 грн. 97 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (49003, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, буд. 8; ідентифікаційний код 23357437) до Приватного підприємства "Альфа-Мур" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 108, кв. 84; ідентифікаційний код 38892862) про стягнення 40 259 грн. 18 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Альфа-Мур" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 108, кв. 84; ідентифікаційний код 38892862) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (49003, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, буд. 8; ідентифікаційний код 23357437) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованості, 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. 18 коп. - 3% річних, 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. - штрафу, 611 (шістсот одинадцять) грн. 51 коп. - пені та 2 025 (дві тисячі двадцять п`ять) грн. 97 коп. - витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

04.12.2025