ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"01" грудня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3441/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову (вх.№27781 від 01.12.2025) у справі

за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк", м.Київ
до Фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків (адреса: АДРЕСА_1 ) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «СМ - группа», м.Дергачі
про стягнення 1864442,97 грн

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 року позивач - Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг № CR-SME 23-021/73 від 22.09.2023 у загальному розмірі 1864442,97 грн, з яких: 1539189,79 грн - сума заборгованості по тілу кредиту за Договором про надання банківських послуг № CR-SME 23-021/73 від 22.09.2023; 325253,18 грн - сума заборгованості по відсоткам за Договором про надання банківських послуг № CR-SME 23-021/73 від 22.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3441/25 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.10.2025 року, яке протокольною ухвалою суду було відкладено на 18.11.2025 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 року залучено до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «СМ - группа».

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025 року.

01.12.2025 року Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, яке належить ОСОБА_1 у межах суми позову - 1864442,97гривень.

В обґрунтування наданої до суду заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач здійснює заходи по відчуженню належного їй майна, а саме, 13.11.2025 11:16:25 на підставі рішення державного реєстратора було погашено Запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних Відповідачу нежитлових приміщень підвалу № 14-24 в житловому будинку літ. "А-5" загальною площею 122,9 кв.м., адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 122,9, Матеріали стін: цегла, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 739000,0. Також, 13.11.2025 11:21:58 на підставі рішення державного реєстратора було погашено Запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних Відповідачу 2-х кімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 43,9, Житлова площа (кв.м): 28,4, 18.11.2025 було внесено зміни до статутного капіталу ТОВ «Фірма Хронос», код 30657518, де Відповідач була однією з засновників, за рахунок внесення Відповідачем до статутного капіталу належного їй авто - TOYOTA Модель LAND CRUISER Рік випуску 2008 Колір ЧОРНИЙ Тип авто ЛЕГКОВИЙ. У результаті внесення авто до статутного капіталу, частка Відповідача у статутному капіталі була збільшена з 50% до 93,1%. Факт належності цього авто Відповідачу вбачається з відкритих джерел. 20.11.2025 було змінено склад засновників ТОВ «Фірма Хронос», а саме виведено Відповідача зі складу учасників, а її частка була передана ОСОБА_2 . Відповідач також перестала бути бенефіціарним власником ТОВ. Вартість частки, що належала Відповідачу, становить: 17 231 345 грн (93.09%).

На думку заявника, сукупність вищевикладених фактів може суттєво утруднити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог заявника.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "ОТП Банк" про забезпечення позову (вх.№27781), суд виходить з наступного.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову передбачений статтею 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до положень якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, проте суд може викликати заявника для надання пояснень, додаткових доказів, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні ЄСПЛ від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" було зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).

Можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною обставиною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.03.2023 року у справі № 905/448/22.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів Відповідача (Відповідачів) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №910/18739/16, від 21.10.2021 року у справі №910/20007/20).

Отже заходи забезпечення позову (вимог), без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь Заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів Заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені правом на суд. Водночас, заборона Відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову, тобто, що така заборона має стосуватися виключно спірного майна (вказані вимоги також наведені в постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 908/2835/22 (908/1829/23)).

Частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, у пункті 8.8 постанови від 18.05.2021 року у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг № CR-SME 23-021/73 від 22.09.2023 у загальному розмірі 1864442,97 грн, з яких: 1539189,79 грн - сума заборгованості по тілу кредиту за Договором про надання банківських послуг №CR-SME 23-021/73 від 22.09.2023; 325253,18 грн - сума заборгованості по відсоткам за Договором про надання банківських послуг № CR-SME 23-021/73 від 22.09.2023.

Як вбачається із позовної заяви, невиконання боргових зобов`язань з боку позичальника, де Відповідач є власником та директором, триває з 2023 року. Умовами Кредитного договору та графіку погашення було передбачено, що позичальник мав сплачувати кредит щомісячно до 29.08.2024, проте здійснив лише одне погашення з 12-ти.

Позивач просить накласти арешт на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, що належать ОСОБА_1 в межах ціни позову.

В обґрунтування необхідності вжиття запропонованих заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, а також вчиняє дії щодо відчуження належного їй майна.

Крім того, позивачем до матеріалів заяви про забезпечення позову додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 453055202 від 21.11.2025, Статут ТОВ "ФІРМА ХРОНОС" (нова редакція) та структура власників, інформацію про ТОВ "ФІРМА ХРОНОС" з https://opendatabot.ua, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 21.11.2025 щодо ТОВ "ФІРМА ХРОНОС" та інформацію щодо належних ОСОБА_1 активів станом на 19.12.2024.

З наданих документів вбачається, що 13.11.2025 11:16:25 на підставі рішення державного реєстратора було погашено Запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних Відповідачу нежитлових приміщень підвалу № 14-24 в житловому будинку літ. "А-5" загальною площею 122,9 кв.м., адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 122,9, Матеріали стін: цегла, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 739000,0. Також, 13.11.2025 11:21:58 на підставі рішення державного реєстратора було погашено Запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних Відповідачу 2-х кімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 43,9, Житлова площа (кв.м): 28,4.

18.11.2025 було внесено зміни до статутного капіталу ТОВ «Фірма Хронос», код 30657518, де Відповідач була однією з засновників, за рахунок внесення Відповідачем до статутного капіталу належного їй авто - TOYOTA Модель LAND CRUISER Рік випуску 2008 Колір ЧОРНИЙ Тип авто ЛЕГКОВИЙ. У результаті внесення авто до статутного капіталу, частка Відповідача у статутному капіталі була збільшена з 50% до 93,1%.

20.11.2025 було змінено склад засновників ТОВ «Фірма Хронос», а саме виведено Відповідача зі складу учасників, а її частка була передана ОСОБА_2 . Відповідач також перестала бути бенефіціарним власником ТОВ. Вартість частки, що належала Відповідачу, становить: 17 231 345 грн (93.09%).

Як встановлено судом, Відповідач почала здійснювати дії по відчуженню належних їй дороговартісних активів, таких як нежитлові приміщення, квартира, автомобіль, частка у статутному капіталі, саме під час даного судового спору.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що Відповідач намагається уникнути звернення стягнення на належні їй активи для задоволення грошових вимог Позивача.

Отже існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в разі задоволення такого позову.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (постанова ВП ВС від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, постанова ВС від 06.12.2023 № 917/805/23).

При цьому суд зазначає, що адекватність такого заходу забезпечення позову, у межах суми позову в розмірі 1 864 442,97 грн дійсно полягає у тому, що такі дії забезпечать збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, які належать ОСОБА_1 у межах суми позову в розмірі 1864442,97 грн співвідноситься з предметом заявленого позову про стягнення грошових коштів, та існує зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Крім того, за висновками суду, застосування таких заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у відповідача у межах суми позову в розмірі 1 864 442.97 грн, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому суд приймає до уваги, що за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать ОСОБА_1 , та знаходяться на усіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово - кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 1864442,97грн, доцільним є накладення арешту на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише у межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів, у зв`язку із чим, застосування такого заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача грошових коштів у значному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №905/448/22 від 03.03.2023 року.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на підставі встановлених обставин, у суду є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.

Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: допустимість, относимість, достовірність та імовірність.

Так, відповідно до статі 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 77 ГПК України визначене поняття допустимість доказів, яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як вказано у статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та достатньо вірогідними доказами наявність правових підстав для вжиття заходів для забезпечення позову у справі.

Здійснивши оцінку адекватності обраного заявником заходу забезпечення позову, і беручи до уваги, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки грошові кошти фактично залишаться у володінні боржника (власника), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ними на час розгляду справи у суді, при цьому заходи забезпечення позову жодним чином не перешкоджають та не припиняють діяльність відповідача, приймаючи до уваги предмет та підстави позову, і встановивши, що обраний позивачем захід у вигляді накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, які належать ОСОБА_1 у межах суми позову в розмірі 1864442,97 грн, спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав і зможе забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви та вважає за необхідне її задовольнити та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, які належать ОСОБА_1 у межах суми позову в розмірі 1864442,97 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 254,255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "ОТП Банк" про забезпечення позову (вх.№27781 від 01.12.2025) - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, яке належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ) у межах суми позову - 1864442,97 гривень.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання, тобто з 01.12.2025, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та є виконавчим документом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження".

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову становить три роки, тобто, до 02.12.2028.

Стягувачем за цією ухвалою є - Акціонерне товариство "ОТП Банк" (адреса: 01033, м.Київ, вул. Жилянська, буд.43; ).

Боржником за цією ухвалою є - Фізична особа ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання (ч.8 ст.140 ГПК України).

Ухвалу підписано 01.12.2025

Суддя Аріт К.В.