ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
17.11.2025р. Справа №905/959/24
Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,
секретар судового засідання Пелих Т.В.,
розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ,
до відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», м. Покровськ, Донецької області,
про стягнення заборгованості,
за участю представників сторін:
від позивача Грачов Є.О. (в режимі відеоконференції),
від відповідача Дем`яненко О.І. (в режимі відеоконференції),
Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго, м.Київ звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі, м. Краматорськ Донецької області про стягнення 82969992,46грн, з яких 81676312,39грн основний борг, 691380,47грн інфляційні втрати, 602299,60грн 3% річних.
Нормативно свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії, Правила ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №307, статті 11, 509, 525-526, 530, 546, 549, 598, 610, 611, 612, 625, 629, 634, Цивільного кодексу України, статті 174, 193 Господарського кодексу України.
Хід розгляду справи та процесуальні дії.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2025 (з урахуванням ухвали Господарського суду Донецької області від 28.02.2025 про описку), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 у справі № 905/959/24, частково задоволено позов ПрАТ "НЕК "Укренерго". Вирішено стягнути з АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 126 828 736,40 грн, з яких: 120 300 736,69 грн основний борг, 1 623 887,98 грн 3 % річних, 4 904 111,73 грн інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 847 802,20 грн, відстрочивши виконання рішення на 6 місяців (до 25.08.2025).

Постановою Верховного Суду від 29.07.2025 у справі №905/959/24 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 та рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2025 у справі №905/959/24 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" 3 % річних у розмірі 3957,36 грн. Справу №905/959/24 в цій частини передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області. В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 та рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2025 у справі №905/959/24 залишено без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025 справа № 905/959/24 передана на розгляд судді Харакозу К.С.

Ухвалою від 18.08.2025 суд прийняв до свого провадження справу № 905/959/24; підготовче засідання призначив на 12.09.2025 року; запропонував учасникам справи до дати судового засідання письмово викласти позицію по справі з урахуванням постанови Верховного Суду від 29.07.2025 у справі №905/959/24 з наданням відповідних доказів; одночасно надіслати іншим учасникам справи відповідні пояснення.

01.09.2025 через систему "Електронний суд" від ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшли пояснення по справі з урахуванням постанови Верховного Суду від 29.07.2025 у справі №905/959/24, в яких позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. До пояснень додані додаткові документи.

12.09.2025 через систему "Електронний суд" від АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" надійшли додаткові пояснення по справі з урахуванням постанови Верховного Суду від 29.07.2025 у справі №905/959/24, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині 3% річних. До пояснень додані додаткові документи.

Ухвалою від 12.09.2025 суд відклав розгляд справи на 24.09.2025 року.

В судовому засіданні 24.09.2025 суд оголосив перерву до 17.10.2025 без постановлення ухвали.

15.10.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення, в яких просить задовольнити вимоги.

17.10.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач просить відмовити позивачу в частині стягнення 3% річних у сумі 3957,36 грн.

Ухвалою від 17.10.2025 суд закрив підготовче засідання, призначив розгляд справи по суті на 03.11.2025 року.

В судовому засіданні 03.11.2025 суд оголосив перерву до 12:30 год. 17.11.2025 без поставновлення ухвали.

13.11.2025 від позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення.

Судове засідання 17.11.2025 проведено за участі представників позивача та відповідача (в режимі відеоконференції).

Доводи учасників процесу.

Позиція позивача.

Позивач виклав свою позицію в заявах по суті, в письмових поясненнях від 01.09.2025, від 14.10.2025, від 03.11.2025, від 13.11.2025, в яких зазначає про обґрунтованість позовних вимог в частині 3% річних у розмірі 3957,36 грн. Зазначив, що статтею 627 Цивільного кодексу України визначено поняття свободи договору, а саме: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У постанові ВП ВС (п. 20) від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 вказано, що за змістом ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони договору на власний розсуд можуть урегулювати в договорі відносини, диспозитивно врегульовані в актах цивільного законодавства, та не можуть відступати від імперативних його положень. Вказав, що в даному випадку, відносини регулюються не лише нормами Цивільного кодексу України, а й спеціальним законодавством у сфері енергетики: Законом України «Про ринок електричної енергії», Кодексом системи передачі, затвердженим НКРЕКП, тощо. Так, п 12.3. Договору, що є додатком до Кодексу системи передачі зазначено, спірні питання між Користувачем та ОСП розглядаються в межах наданих законодавством повноважень Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики та судом. Отже, сторони можуть вчиняти дії щодо врегулювання спірних питань.

Також позивач вказав, що для НЕК «Укренерго» це не звичайний добровільний вибір, а виконання обов`язку, встановленого законом України «Про ринок електричної енергії» - ст. 37 Закону, Оператор системи передачі зобов`язаний надавати послуги з диспетчерського управління на підставі договорів, укладених відповідно до типових форм, затверджених Регулятором (НКРЕКП). Тобто, ОСП зобов`язаний укладати такі договори з усіма користувачами, які відповідають технічним і правовим вимогам. Воля ОСП спрямована не на вільне укладення договору, а на реалізацію публічного обов`язку - забезпечення диспетчерського управління об`єднаною енергосистемою України, що виключає зловживання і забезпечує єдність умов для всіх користувачів системи. Таке обмеження не порушує принцип свободи договору, оскільки: - законом прямо передбачено обов`язковість укладення договору з усіма користувачами (ст. 37 Закону); - договір має публічно-правовий характер і слугує регулюванню доступу до критичної інфраструктури, тобто договір укладається у сфері публічного права, де одна зі сторін діє як носій владних повноважень (держава, орган влади, комунальне підприємство, регулятор тощо) і реалізує суспільно значимі функції, а не лише приватні інтереси; - обмеження волі ОСП спрямоване на гарантування стабільності та безпеки енергосистеми та недискримінаційність доступу.

Позиція відповідача.

Відповідач виклав свою позицію в заявах по суті, в письмових поясненнях від 12.09.2025 від 16.10.2025 та просив відмовити в задоволенні вимог. Зазначив, що справи № 910/7012/23 та № 922/1813/23, на які посилався позивач не є подібними до справи №905/959/24, тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у даній справі, враховуючи таке: - відсутні однакові сторони, предмет і підстави спору; - встановлені судом обставини не мають преюдиційного значення у справі № 905/959/24; - правова природа спору принципово інша (цивільно-правові відносини поставки проти регуляторних відносин енергетичного сектору).

Так, предметом по справах № 910/7012/23 та № 922/1813/23 було стягнення за договором поставки, в якому била чітко визначена та погоджена між сторонами календарна дата виконання зобов`язання з чітким зазначенням дати/місяця/року, проте в межах справи № 905/959/24 стягнення відбувається за порушення грошового зобов`язання, конкретної календарної дати (дата/місяць/рік) не встановлено.

Договір за яким здійснювалось стягнення було укладено у відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України, проте в межах справи № 905/959/24 договір укладено відповідно до статей 633 та 634 Цивільного кодексу України, що регулюють правову природу публічного договору та договору приєднання, до якого належить договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0518-03041-ПД від 01.01.2024. НЕК «Укренерго», як оператор системи передачі (ОСП), відповідно до вимог постанови НКРЕКП від 29.09.2023 №1763, надав типовий договір для всіх користувачів системи, у тому числі відповідача, шляхом приєднання. В Договорі послуг встановлені тільки числа розрахункового періоду до яких необхідно здійснити платежі, а отже, на який саме день припаде останній день для оплати - вихідний чи робочий, сторони не можуть передбачити, а враховуючи, що договір, за яким здійснюється стягнення є договором приєднання то і змінити такі числа у відповідача немає змоги.

Також відповідач зазначив, що в договорі про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД встановлені тільки числа розрахункового періоду до яких необхідно здійснити платежі (1 платіж та 2 платіж - до 18 числа та до 28 числа (відповідно) розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду). Тобто формально в Договорі не йдеться про термін здійснення платежів як конкретний момент у часі (наприклад, 18 число місяця), а отже строк оплати може бути визначено певним проміжком часу - з 1 по 18 число, з 19 по 28 число і т.д. В той час, як Верховним судом у справах № 910/7012/23 та № 922/1813/23 зроблено висновки щодо терміну, який був встановлений у договорі поставки.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

01.01.2024 АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" (користувач) шляхом подання заяви-приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління з ПрАТ "НЕК "Укренерго" (виконавець, оператор системи передачі) приєдналося до публічного договору приєднання за типовою формою, яка розміщена на офіційному сайті позивача за посиланням: https://ua.energy/.

Позивач повідомленням від 20.12.2023 № 01/70377 підтвердив, що відповідач приєднаний до умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; ідентифікатор договору № 0518-03041-ПД; дата акцептування 01.01.2024.

У повідомленні позивача від 20.12.2023 № 01/70377 зазначено, що з моменту акцептування заяви-приєднання до договору в порядку, встановленому Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), від 14.03.2018 року № 309 (зі змінами), користувач набуває всіх прав та обов`язків за договором і несе відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору, Кодексом системи передачі та чинним законодавством України.

Наказом ПрАТ "НЕК "Укренерго" від 22.12.2023 року № 742 "Про затвердження умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління", відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії" та Кодексу системи передачі затверджено, зокрема, умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які набирають чинності з 01.01.2024.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління цей договір є публічним договором приєднання та встановлює порядок і умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачам системи передачі. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання користувача до умов цього договору згідно із заявою-приєднання, що є додатком № 1 до договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу системи передачі, та є однаковими для всіх користувачів.

За цим договором оператор системи передачі (далі ОСП) безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме: управління режимами роботи об`єднаної енергетичної системи України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку об`єднаної енергетичної системи України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі послуга) (пункт 2.1 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД).

Згідно з пунктом 2.2 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД ціна цього договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті: https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.

Обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі. Планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (пункти 3.3, 3.4 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД).

У пункті 3.5 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД зазначено, що користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:

1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;

3 платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 3.6 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних адміністратора комерційного обліку (далі АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.

Відповідно до пункту 3.7 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.

Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно) або акт надання послуги щодо проведення донарахувань у минулих періодах (включно). Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді виконавець ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису або надає користувачу два примірники акта надання послуги та/або акта коригування до актів надання послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Згідно з пунктом 3.8 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД користувач здійснює підписання актів надання послуги та актів коригування до актів надання послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання користувачем. У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті надання послуги вартість та/або фактичний обсяг послуги шляхом направлення ОСП, АКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта надання послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей. У разі підтвердження розбіжностей ППКО користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог додатка № 10 до Правил ринку та відображаються в акті коригування.

Відповідно до пункту 13.1 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД цей договір набирає чинності з дня його акцептування, зазначеного в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, в якому акцептована заява-приєднання.

Господарські суди попередніх інстанцій установили, що позивач у період із січня до вересня 2024 року складав акти надання послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління:

від 31.01.2024 за січень 2024 року на фактичний обсяг 169553,466 МВт*год на суму 21 276 247,13 грн;

від 29.02.2024 за лютий 2024 року на фактичний обсяг 150474,592 МВт*год на суму 18 882 153,71 грн;

від 31.03.2024 за березень 2024 року на фактичний обсяг 147287,147 МВт*год на суму 18 482 180,35 грн;

від 30.04.2024 за квітень 2024 року на фактичний обсяг 92104,988 МВт*год на суму 11 557 702,32 грн;

від 31.05.2024 за травень 2024 року на фактичний обсяг 91717,163 МВт*год на суму 11 509 036,48 грн;

від 30.06.2024 за червень 2024 року на фактичний обсяг 80801,161 МВт*год на суму 10 139 252,89 грн;

від 31.07.2024 за липень 2024 року на фактичний обсяг 87482,970 МВт*год на суму 10 977 713,00 грн;

від 31.08.2024 за серпень 2024 року на фактичний обсяг 77555,084 МВт*год на суму 9 731 922,16 грн;

від 30.09.2024 за вересень 2024 року на фактичний обсяг 62100,216 МВт*год на суму 7 792 583,51 грн.

Господарські суди попередніх інстанцій установили, що позивач склав такі акти коригування до актів надання послуг:

від 30.05.2024 до акта надання послуги від 31.01.2024 за період січня 2024 року на суму коригування 51 481,07 грн, що становить за актом у загальному розмірі 21 327 728,20 грн;

від 13.06.2024 до акта надання послуги від 29.02.2024 за період лютого 2024 року на суму коригування 77 142,55 грн, що становить за актом у загальному розмірі 18 805 011,16 грн;

від 25.06.2024 до акта надання послуги від 31.03.2024 за період березня 2024 року на суму коригування 5346,12 грн, що становить за актом у загальному розмірі 18 476 834,23 грн;

від 04.07.2024 до акта надання послуги від 30.04.2024 за період квітня 2024 року на суму коригування 25 678,93 грн, що становить за актом у загальному розмірі 11 532 023,39 грн;

від 09.07.2024 до акта надання послуги від 31.05.2024 за період травня 2024 року на суму коригування 8631,67 грн, що становить за актом у загальному розмірі 11 517 668,15 грн.

Акти надання послуг та акти коригування виставлені позивачем у системі "Аскод" та підписані електронним підписом позивача, на підтвердження чого позивач надав роздруківки з системи "Аскод" та протоколи створення та перевірки кваліфікованого і удосконаленого електронного підпису.

Позивач виписав відповідачу рахунки-фактури за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, копії яких наявні в матеріалах справи. Відповідач надав суду супровідні листи з актами коригування, які складені АТ "ДТЕК Донецькі електромережі".

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 №0518-03041-ПД у частині повної та своєчасної оплати за надані послуги, звернувся до Господарського суду Донецької області із цим позовом.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2025 (з урахуванням ухвали Господарського суду Донецької області від 28.02.2025 про описку), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 у справі № 905/959/24, частково задоволено позов ПрАТ "НЕК "Укренерго". Стягнуто з АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 126 828 736,40 грн, з яких: 120 300 736,69 грн основний борг, 1 623 887,98 грн 3 % річних, 4 904 111,73 грн інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 847 802,20 грн, відстрочено виконання рішення на 6 місяців (до 25.08.2025).

Частково задовольняючи позовні вимоги ПрАТ "НЕК "Укренерго", господарський суд першої інстанції, перевіривши розрахунок 3 % річних, зазначив, що такий розрахунок є методологічно неправильним, оскільки позивач неправильно визначив початок періоду прострочення. При цьому місцевий господарський суд, здійснивши власний розрахунок 3 % річних, установив, що 28.01.2024, 18.02.2024, 28.04.2024, 18.05.2024, 08.06.2024, 28.07.2024, 18.08.2024, 08.09.2024, 28.09.2024 є вихідними днями. За таких обставин господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правильний розмір 3 % річних становить 1 623 887,98 грн.

Частково не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 та рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2025 у справі №905/959/24, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати зазначені судові рішення в частині відстрочення виконання рішення та в частині відмови у стягненні з АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" 1697,14 грн інфляційних втрат, 3957,36 грн 3 % річних.

Під час касаційного провадження Верховний Суд здійснив перегляд оскаржуваних судових рішень тільки в частині відмови у стягненні з АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" 1697,14 грн інфляційних втрат, 3957,36 грн 3 % річних.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 29.07.2025 у справі №905/959/24 зазначив наступне:

« 5.15. Колегія суддів установила, що в постанові Верховного Суду від 11.03.2024 у справі № 922/1813/23 викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних рішень:

"5.13.З аналізу статті 254 ЦК вбачається, що вказана норма, зокрема частини перша-четверта регулюють закінчення строку, який визначений роками, півроком або кварталом року, місяцями, у півмісяця та тижнями, і лише у випадку, коли останній день строку, закінчення якого визначено частинами першою-четвертою цієї статті, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку, згідно з частиною п`ятою цієї статті, є перший за ним робочий день.

5.14.Водночас правила цієї статті не поширюються на договірні правовідносини сторін, коли ними у свободі договору (стаття 627 ЦК) досягнуто домовленості про призначення кінцевої календарної дати виконання зобов`язання за договором, з огляду на норми частини першої статті 530 ЦК, яка визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); статті 629 ЦК, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також принцип належного виконання зобов`язань, який полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці".

5.16. Скаржник зазначає, що подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 910/7012/23.

5.17. Колегія суддів, проаналізувавши наведені висновки Верховного Суду, погоджується з доводами скаржника про те, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення 3 % річних, не врахували зазначених висновків Верховного Суду, адже при розгляді справи визначили періоди нарахування 3 % річних з урахуванням приписів частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України.

5.18. Водночас положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, тому суди мали належним чином з`ясувати періоди прострочення зобов`язання відповідача з урахуванням відповідних положень договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД.

5.19. За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про часткову відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних, не дослідивши докази та не з`ясувавши всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору в цій частині.

5.26. Колегія суддів вважає, що господарські суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними усі суттєві фактичні обставини цієї справи, що входили до предмета доказування. У зв`язку з наведеним ухвалені у справі судові рішення про часткову відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних не відповідають вимогам процесуального законодавства, а тому їх не можна визнати законними та обґрунтованими.»

Постановою Верховного Суду від 29.07.2025 у справі №905/959/24 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 та рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2025 у справі №905/959/24 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" 3% річних у розмірі 3957,36 грн. Справу №905/959/24 в цій частини передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області. В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 та рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2025 у справі №905/959/24 залишено без змін.

Отже, Господарський суд Донецької області розглядає позов Приватного акціонерного товариство Національна енергетична компанія Укренерго в частині вимог про стягнення з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі 3% річних у розмірі 3957,36 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов`язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача обов`язку зі здійснення оплати поетапної планової вартості послуги у строки, встановлені в п. 3.5 договору, з подальшим перерахунком за фактичний обсяг послуги у строки, встановлені в п. 3.7 договору. Отже, правомірним є визначення початку періоду прострочення з урахуванням визначених строків поетапної оплати планових платежів.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заявлених до стягнення 3% річних, строк виконання зобов`язання по оплаті по деяким платежам припадає на 28.01.2024, 18.02.2024, 28.04.2024, 18.05.2024, 08.06.2024, 28.07.2024, 18.08.2024, 08.09.2024, 28.09.2024, що були вихідними днями.

Позивач вказує на позицію викладену у постановах Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №910/7012/23, від 11.03.2024 у справі № 922/1813/23, а саме що з аналізу ст. 254 ЦК України вбачається, що вказана норма, зокрема частини перша-четверта регулюють закінчення строку, який визначений роками, півроком або кварталом року, місяцями, у півмісяця та тижнями, і лише у випадку, коли останній день строку, закінчення якого визначено частинами першою-четвертою цієї статті, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку, згідно з частиною п`ятою цієї статті, є перший за ним робочий день. Водночас правила цієї статті не поширюються на договірні правовідносини сторін, коли ними у свободі договору (стаття 627 ЦК) досягнуто домовленості про призначення кінцевої календарної дати виконання зобов`язання за договором, з огляду на норми частини першої статті 530 ЦК, яка визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); статті 629 ЦК, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також принцип належного виконання зобов`язань, який полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

При розгляді позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в сумі 3957,36 грн Господарський суд Донецької області досліджував такі питання:

· Чи є тотожними обставини справ № 910/7012/23, № 922/1813/23 та обставин справи №905/959/24 в контексті застосування принципу свободи договору відповідно до ст. 6, 627 ЦКУ?

· Чи підлягають застосуванню при розгляді справи №905/959/24 висновки Верховного суду зроблені при розгляді справ № 910/7012/23, № 922/1813/23 щодо застосування приписів частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин?

· Яким чином розраховуються періоди прострочення зобов`язання відповідача з урахуванням відповідних положень договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД та положень ст. 254 ЦКУ?

Згідно з ч. 6 ст. 13, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 922/2383/16, пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду 16.05.2018 у справі № 910/5394/15).

Отже, при застосуванні висновків Верховного суду суди повинні виходити із конкретних обставин справи.

Дослідивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що обставини справ № 910/7012/23 та № 922/1813/23 є відмінними від справи № 905/959/24, і тому наведені висновки не підлягають застосуванню.

Зокрема, у Постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 11.03.2024 у справі № 922/1813/23, Верховний Суд зробив висновок що з аналізу статті 254 ЦК вбачається, що вказана норма, зокрема частини перша-четверта регулюють закінчення строку, який визначений роками, півроком або кварталом року, місяцями, у півмісяця та тижнями, і лише у випадку, коли останній день строку, закінчення якого визначено частинами першою-четвертою цієї статті, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку, згідно з частиною п`ятою цієї статті, є перший за ним робочий день (п.5.13). Водночас правила цієї статті не поширюються на договірні правовідносини сторін, коли ними у свободі договору (стаття 627 ЦК) досягнуто домовленості про призначення кінцевої календарної дати виконання зобов`язання за договором, з огляду на норми частини першої статті 530 ЦК, яка визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); статті 629 ЦК, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також принцип належного виконання зобов`язань, який полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. (п.5.14.)

Наведений висновок послідовно дотримано Верховним судом і під час розгляду справи № 910/7012/23 (Постанова від 16 травня 2024 року).

При цьому зі змісту обставин справ № 922/1813/23 та № 910/7012/23, вбачається, що договори між сторонами у справі були укладені в межах здійснення ними господарської діяльності, та, відповідно, мали і, відповідно реалізовували принцип свободи договору, визначений статтею 627 ЦКУ.

Частиною 1 статті 627 ЦКУ визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 6 ЦКУ наголошує, що стороні мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, при цьому вони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.3).

Як свідчать обставини справи № 905/959/24 та підтверджується поясненням сторін, порядок укладання договору між позивачем та відповідачем врегульовано нормами спеціального законодавства у сфері енергетики, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», Кодексом системи передачі, затвердженим НКРЕКП, і такий договір є публічним договором приєднання.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.2 ст. 633 ЦК України). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ч.5 ст. 633 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 2 статті 634 Цивільного кодексу України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті кодексу якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Зміст укладеного між сторонами договору у справі відповідає змісту типового договору, який наведений у додатках Кодексу системи передач, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.03.2018р. № 309.

Відповідно до Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг комісія (Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання зокрема у сферах енергетики є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (ч.9 ст.14).

Тобто, при укладанні договору від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД в частині визначення строків виконання зобов`язань принцип свободи договору був обмежений відповідно абз.2 ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України.

Таким чином, договір від 01.01.2024 № 0518-03041-ПД хоч і був добровільним у встановленні господарських відносин між сторонами, сторони не мали свободи у визначенні його умов. Укладання договору саме на визначених умовах було виконанням обов`язку, встановленого законом України «Про ринок електричної енергії», як обов`язкова умова можливості надання позивачем та отримання відповідачем послуг з диспетчерського обслуговування відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Кодексу систем передачі. Відповідно до визначеної процедури волевиявлення сторін обмежувалось лише поданням (або неподанням) зяви-приєднання встановленої форми з боку відповідача та прийняттям (або не прийняттям) такої заяви позивачем.

Викладене, є відмінністю обставин, що унеможливлює застосування при розгляді справи №905/959/24 правових висновків викладених у Постановах Верховного Суду № 922/1813/23 та № 910/7012/23.

З огляду на те, що умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в частині встановлені строку оплати визначені спеціально створеним державним органом в межах його повноважень та у встановлений законодавством спосіб, суд вважає, що для визначення періодів прострочення має застосовуватись положення частина п`ятої ст. 254 Цивільного кодексу України - якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних, враховуючи викладені вище висновки суду щодо наявності у відповідача обов`язку зі здійснення оплати поетапної планової вартості послуги у строки, встановлені в п. 3.5 договору, з подальшим перерахунком за фактичний обсяг послуги у строки, встановлені в п. 3.7 договору, суд дійшов висновку про правомірність визначення початку періоду прострочення з урахуванням визначених строків поетапної оплати планових платежів. Проте, розрахунок 3% річних є методологічно неправильним, оскільки позивач неправильно визначив початок періоду прострочення.

Здійснивши власний розрахунок, враховуючи, що 28.01.2024, 18.02.2024, 28.04.2024, 18.05.2024, 08.06.2024, 28.07.2024, 18.08.2024, 08.09.2024, 28.09.2024 є вихідними днями, суд встановив, що належний розмір 3% річних становить 1623887,98 грн, вимоги про стягнення яких було задоволено господарським судом у рішенні від 25.02.2025 р., яке набрало законної сили.

Інших обставин, які впливають на зроблений судом у рішенні від 25.02.2025 р. висновок щодо періоду нарахування 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України під час повторного розгляду справи не встановлено.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про необгрунтованість вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» 3% річних в сумі 3957,36 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» в частині стягнення 3957,36 грн 3% річних, відмовити.

В судовому засіданні 17.11.2025 оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.12.2025.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз