ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/787/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "АВ - ТРАНС - КОМПАНІ"

до Фізичної особи - підприємця Митрофанюка Володимира Васильовича,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЕРША",

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 ,

про стягнення 566 225,51 грн,

за участю представників:

від позивача: Д. Мелех, ордер ВС № 1413600 від 06.11.2025,

від відповідача: І. Мисковець, ордер АС № 1156971 від 24.09.2025,

від третьої особи - Анісратенка Віталія Романовича: не з`явився,

від третьої особи - ПАТ "СК"ПЕРША": не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Приватне підприємство "АВ - ТРАНС - КОМПАНІ" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Митрофанюка Володимира Васильовича про стягнення 506 078,00 грн відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, остання обґрунтована тим, що 13.05.2025 о 22 год. 50 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп на АЗС UPG водій - ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MAN, р.н. НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який належить відповідачу, під час об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля Audi А8, реєстраційний номер НОМЕР_3 , право власності на який належить позивачу, порушуючи вимоги п.13.1, 13.3 ПДР України, не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 570/2382/25 від 04.06.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. На час ДТП автомобіль відповідача був застрахований у ПАТ СК ПЕРША, яке виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту 250 000,00 грн, а згідно з договором комплексного страхування автовласника - в розмірі 73 953,18 грн. З метою проведення відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, позивач звернувся до ТОВ НІКГО ЗАХІД ПРЕМІУМ, яке визначило вартість відновлювального в сумі 830 031,31 грн. За результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Audi А8, з врахуванням ціни складових (запчастин) та вартості робіт СТО офіційного дилера в регіоні НІКО Захід, становить 890 178,69 грн (у т.ч. ПДВ 148 363,11 грн). Ураховуючи, що виплаченого ПАТ СК ПЕРША страхового відшкодування в розмірі 323 953,18 грн недостатньо для проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням становить 566 225,51 грн, а тому позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути цю суму з відповідача, який є власником транспортного засобу та особою, працівником якої завдано збитків.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 22, 988, 993, 1166, 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. 14, 27, 43, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тощо.

29.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким межею страхової суми для виплат за пошкоджене майно за двома страховими полісами, що видані ПАТ «СК «ПЕРША», становить 550 000,00 грн, у той час як ПАТ «СК «ПЕРША» загалом виплатила позивачу 323 953,18 грн страхового відшкодування. Позивачем до позовної заяви не надано акту огляду транспортного засобу, складеного представником ПАТ «СК «ПЕРША», або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до вимог чинного законодавства. За матеріалами справи висновок про вартість відновлювального ремонту, складений ПАТ «СК «ПЕРША», та рахунок, який виданий ТОВ «НІКГО ЗАХІД ПРЕМІУМ», відрізняються найменуванням запчастин, їхньою кількістю, вартістю послуг та кількістю і видами відновлювальних робіт. Отже, позивачем не доведено потребу у відновлювальних роботах та заміні частин для транспортного засобу згідно з рахунком, а відтак сума майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, яку просить позивач стягнути з відповідача, необґрунтована. Наданий рахунок не є допустимим доказом для визначення вартості відновлюваного ремонту та необхідності таких робіт по заміні частин і відновлення. Окрім того, позивач відмовився від перерахування коштів на рахунок ТОВ «НІКГО ЗАХІД ПРЕМІУМ» для відновлювального ремонту транспортного засобі, а тому ПАТ «СК «ПЕРША» страхову виплату здійснило на банківський рахунок позивача у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів. Отже, на думку відповідача, фактичний розмір вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу дорівнює сумі страхового відшкодування, а саме 323 953,18 грн, яка виплачена ПАТ «СК «ПЕРША» на рахунок позивача. Інших доказів, які вказують на іншу вартості відновлювального ремонту, в матеріалах справи нема. Відповідач також звертає увагу на те, що межа страхового відшкодування за двома страховими полісами становить 550 000,00 грн, а ПАТ «СК «ПЕРША» виплатила позивачу лише 323 953,18 грн, тобто різниця в сумі 226 046,82 грн, яка, за умови доведеності позивачем більших витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, підлягала відшкодуванню страховиком, що, в свою чергу, зменшувала б суму відповідальності відповідача тощо.

02.10.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої з метою проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивач звертався майже на всі СТО, перелік яких було надано страховиком, де вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищувала 800 000,00 грн. Оскільки ліміти відповідальності страховика не покривали вартість відновлювального ремонту автомобіля, для його проведення позивачу необхідно було перерахувати ще свої особисті кошти в розмірі понад 500 000,00 грн, яких у нього не було, тому позивач відмовився від здійснення страховиком відшкодування витрат, пов`язаних відновлювальним ремонтом пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу, шляхом перерахування на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, та отримав страхову виплату на свій банківський рахунок. Страховик виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту 250 000,00 грн згідно з полісом, яким був забезпечений транспортний засіб тягач у складі одного транспортного составу з напівпричіпом Schmitz sko24. З урахуванням умов договору комплексного страхування автовласника «Максимальний захист» страховик визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Audi А8, з урахуванням зносу в розмірі 323 953,18 грн, та виплатив позивачу, як потерпілому, 73 953,18 грн тощо.

06.10.2025 від третьої особи на стороні відповідача надійшли письмові пояснення, у яких останній, зокрема звертає увагу, що в заяві про страхову виплату від 15.05.2025до ПАТ «СК «ПЕРША» позивач зазначав, що надає фотографії та відеозапис ДТП, яке відбулося 13.05.2025, однак у підтвердження характеристик пошкодження автомобіля Audi А8 вказаних доказів до позовної заяви не надав. Окрім цього, з отриманих матеріалів та документів за страховим випадком вбачається, що позивач звернулася до ПАТ «СК «ПЕРША» про страхове відшкодування лише за полісом № 227525747 від 09.03.2025 на суму 323 953,18 грн, отже, позивачу слід звернутись суду про залучення ПАТ «СК «ПЕРША», як співвідповідача, за іншим полісом тощо.

06.10.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими висновок експерта, наданий позивачем, не може збільшити вже визначену суму відновлювального ремонту, бо позивач фактично погодився із вартістю відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, а саме в день отримання страхового відшкодування. Окрім того, висновок судового експерта не можна вважати неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки він не відповідає вимогам ст. 73, 76, 77, 78 ГПК України. Також відповідач звертає увагу на те, що від вартості матеріального збитку необхідно віднімати суми податків, зокрема ПДВ, оскільки він вже входить (включений) у вартість відновлювального ремонту, а тому проведений розрахунок позовних вимог є необґрунтованим, відповідно позовна заява не підлягає задоволенню. За матеріалами справи транспортному засобу Audi А8 пошкодження було завдано як автомобілем MAN, так і напівпричіпом, тому й відшкодування завданої шкоди має відбуватися не лише за страховим полісом, а й за договором. Окрім цього, позивач звернулася за двома полісами, тоді як ПАТ «СК «ПЕРША прийняло рішення про виплату страхового відшкодування на суму 323 953,18 грн на основі лише одного поліса, а відтак позивач має право на відшкодування на суму 250 000,00 грн.

27.10.2025 від третьої особи на стороні позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких автомобіль марки «МAN» був тягачем, відповідно при настанні страхової події страховик, з урахуванням прямої норми ч. 6 ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, брав до уваги виключно ліміт, встановлений за полісом, який становив 250 000,00 грн та був сплачений у повному розмірі. ПАТ «СК «Перша» доплату у розмірі 73 953,18 грн було здійснено на виконання вимог договору комплексного страхування автовласника «Максимальний захист», за яким страховик може покривати частину збитку, яка не покривається полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач погоджується з наявністю правових підстав для застосування ПАТ «СК «Перша» зносу при визначені розміру страхового відшкодування за договором. Крім того, обґрунтованість нарахування зносу страховиком підтверджується висновком судового експерта. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат (без урахування фізичного зносу автомобіля), то вказані вимоги не суперечать нормам ст. 1194 ЦК України, згідно з якою, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.09.2025.

19.09.2025 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій останній просив суд стягнути з відповідача 566 225,51 грн.

Ухвалою суду від 29.09.2025 розгляд справи № 918/787/25 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначене на 13.10.2025. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ "Страхова компанія "ПЕРША", заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнято судом.

Ухвалою суду від 13.10.2025 підготовче засідання відкладено на 27.10.2025.

24.10.2025 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 27.10.2025 підготовче засідання відкладено на 10.11.2025, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у порядку ст. 81 ГПК України у ПАТ «Страхова компанія «Перша» належним чином засвідчену копію акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика, а також усі фотографії, які було зроблено представником страховика під час огляду вказаного транспортного засобу.

29.10.2025 від третьої особи - ПАТ «Страхова компанія «Перша» на виконання вимог ухвали від 27.10.2025 надано документи, що витребовувалися.

07.11.2025 від позивача надійшло клопотання про доручення доказів.

10.11.2025 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.11.2025 заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2025.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

13.05.2025 о 22 год. 50 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 327км+850м на АЗС UPG (вул. Об`їздна, 4 в с. Корнин Рівненського району Рівненської області) водій - ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля Audi А8, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який заправлявся, порушуючи вимоги п. 13.1, 13.3 ПДР України, не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивач відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є власником пошкодженого транспортного засобу марки Audi А8, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

На момент скоєння ДТП автомобіль MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував винуватець ДТП ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ "Страхова компанія "Перша" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-227525747 від 03.03.2025. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, - 250 000,00 грн на одну потерпілу особу.

За договором комплексного страхування автовласника Максимальний захист №ЕР-227525747 від 03.03.2025, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ СВК ПЕРША, страхова сума за страховим ризиком цивільна відповідальність Страхувальника/водія ЗТЗ внаслідок ДТП (згідно з визначеннями п. 4.2.1 ч.2 договору) становила 300 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.8 ч. 2 договору при настанні страхового випадку за страховим ризиком згідно з п. 4.2 ч.2 договору розмір страхової виплати визначається страховиком на підставі заяви потерпілого або страхувальника. До розміру збитків потерпілого у разі пошкодження транспортного засобу включаються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством України.

15.05.2025 позивач звернувся до ПАТ "Страхова компанія "Перша" з повідомленням про настання події, яка має ознаки страхової, та подав заяву про страхове відшкодування.

19.05.2025 ПАТ "Страхова компанія "Перша" складено акт огляду транспортного засобу № 1576/25, у якому відображено назва складової опис пошкодження та типи ремонтної операції, а також здійснено фотофіксацію пошкодженого автомобіля.

За розрахунком страхового відшкодування ПАТ Страхова компанія Перша розмір страхового відшкодування становить 323 953,18 грн, а саме: до страхового акту № 10.021-25-02667 - 73 953,18 грн, до страхового акту № 10.001-25-02111 - 250 000,00 грн.

26.06.2025 ПАТ "Страхова компанія "Перша" виконало свої зобов`язання за полісом, компенсувавши позивачу 250 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 17776 від 26.06.2025, а також 73 953,18 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 17753 від 26.06.2025.

Позивач не звертався до ПАТ Страхова компанія Перша із запереченнями щодо суми страхового відшкодування. У надісланому компанії запиті від 27.06.2025 позивач просив надати страхові акти та документи, що підтверджують визначений розмір заподіяного збитку власнику пошкодженого автомобіля.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 570/2382/25 від 04.06.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивач звернувся до ТОВ НІКГО ЗАХІД ПРЕМІУМ для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Audi А8, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно з рахунком ТОВ НІКГО ЗАХІД ПРЕМІУМ № від 31.07.2025 вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi А8 становить 830 031,31 грн (при цьому у вартість не включено заміну пошкодженого диску автомобіля Audi).

За результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №22791 від 13.08.2025 вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Audi А8, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з врахуванням ціни складових (запчастин) та вартості робіт СТО офіційного дилера в регіоні НІКО Захід, становить 890 178,69 грн (у т.ч. ПДВ 148 363,11 грн).

Окрім того, 30.06.2025 між позивачем (покупець) та ФОП Головчак М.В. укладено договір поставки № 1, за п. 1.1. якого продавець зобов`язався передати у власність покупця автозапчастини до авто Audi А8, а покупець, у свою чергу, - прийняти та оплатити їх.

Сума договору становить 2 000 000,00 грн. Кількість товару за одиницю зазначено у рахунках, які додаються окремо (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1., 6.1. договору товар має бути поставлений до 01.09.2025. Оплата здійснюється за фактом поставки товару згідно з рахунком-фактурою.

Як установлено судом із матеріалів справи, на виконання умов вказаного договору постачальником поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 638 916,00 грн, що підтверджується накладними № 1361 від 01.07.2025 на суму 250 000,000 грн, № 1362 від 90 151,00 грн, № 1363 від 30.07.2025 на суму 81 035,00 грн, № 1366 від 31.07.2025 на суму 31 820,00 грн, № 1370 від 05.08.2025 на суму 89 270,00 грн, № 1373 від 26.08.2025 на суму 28 320,00 грн, № 1377 від 29.08.2025 на суму 68 320,00 грн.

У свою чергу, позивачем на рахунок постачальника перераховано 638 916,00 грн, про що свідчать платіжні інструкції № 642 від 01.07.2025 на суму 250 000,00 грн, № 650 від 25.08.2025 на суму 28 320,00 грн, № 672 від 24.10.2025 на суму 360 596,00 грн.

Окрім того, 04.08.2025 від позивачем (замовник) ФОП Гонтар Л.С. (виконавець) укладено договір № 2987 про надання послуг з сервісного обслуговування та ремонту транспортних засобів, за п. 1.1. виконавець зобов`язався виконати роботу з ремонту та/або сервісному обслуговуванню автомобілів, власником яких є замовник, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги у стоки на умовах, визнаних цим договором.

Пунктами 3.3., 3.5. договору під час передачі автомобіля замовнику сторонами складається акт виконаних робіт, у якому зазначаються види виконаних робіт, використані запасні частини, витратні матеріали та їх вартість. Акт виконаних робіт засвідчує факт надання послуги. Дата підписання сторонами акту виконаних робіт є датою завершення робіт. Оплата виконаних робіт і запчастин здійснюється замовником у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця.

При цьому, як установлено судом із витягу з ЄДРЮОФОПГФ, основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_4 є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

03.09.2025 між замовником та виконавцем підписано акт прийому-передачі запчастин № 3, за яким для проведення ремонту передані запчастини загальною вартістю 638 916,00 грн.

18.09.2025 між замовником та виконавцем підписаний акт виконаних робіт № 2987, у якому відображений перелік робіт, що були проявлені на автомобілі Audi А8, вартістю 114 439,27 грн.

Вказані роботи з боку позивача не оплачені.

Отже, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi А8, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 753 355,27 грн (638 916,00 грн +114 439,27 грн), а різниця між фактично понесеними витратами та страховим відшкодування 429 402,07 грн (753 355,27 грн 323 953,18 грн).

З матеріалів справи також установлено, що згідно з заявою водія - винуватця ДТП ОСОБА_2 від 03.06.2025 та долучених до неї документів, наданих Рівненському районному суду Рівненської області у справі №570/2382/25, на момент ДТП він виконував трудові обов`язки водія в інтересах відповідача, здійснював перевезення вантажу відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної НОМЕР_5 / НОМЕР_2 .

На момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем. Так, 01.09.2024 між відповідачем та ОСОБА_2 укладено трудовий договір №35, а 02.09.2024 ОСОБА_2 прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів, що підтверджується наказом від 01.09.2024 № 14 Про прийом на роботу.

Згідно з п. 2 трудового договору працівник зобов`язаний виконувати роботу водія автотранспортних засобів, суворо дотримуватись правил дорожнього руху.

Ураховуючи, що виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, то у відповідача, як власника автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та роботодавця водія ОСОБА_2 , який на момент ДТП виконував свої трудові обов`язки та якого визнано винним у вчиненні ДТП, позивач звернувся до суду про відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 429 402,07 грн.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регулювання яких здійснюється ЦК України. Законами України Про страхування,Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Щодо особи, відповідальної за збитки, завдані в результаті ДТП.

Як установлено судом, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним на праві власності відповідачу, скоїв зіткнення з автомобілем Audi А8, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належним на праві власності Приватне підприємство "АВ - ТРАНС - КОМПАНІ" .

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто вказаною нормою визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, - законного володільця.

Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм ст. 1187, 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або громадянина, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного відання або з інших підстав (договір оренди, довіреність тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин із володільцем цього джерела. Покласти відповідальність на особу, яка заподіяла шкоду внаслідок користування джерелом підвищеної небезпеки підприємства, з яким перебувала у трудових відносинах на підставі трудового договору (договору підряду), можливо лише в тому разі, якщо буде доведено, що ця особа заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч. 3, 4 ст. 1187 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 910/20622/17).

Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 25.07.2018 у справі № 914/820/17 дійшов висновку, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зі свого боку, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 № 426/16825/16-ц|14-497цс18).

При цьому суд зазначає, що доказів вибуття транспортного засобу з володіння відповідача поза його волею (зокрема, шляхом викрадення) суду не надано.

За таких обставин належним відповідачем у справі є саме відповідач, як власник автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом Schmitz sko24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а не третя особа на стороні відповідача, як водій вказаного транспортного засобу.

Щодо наявності підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої ДТП, на відповідача.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України).

За усталеною судовою практикою Верховного Суду для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина боржника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова Верховного Суду у справі № 923/43/19 від 13.03.2020).

Деліктне зобов`язання - це різновид цивільно-правових зобов`язань, і тому йому властиві ті самі структурні особливості, що характеризують будь-яке зобов`язання.

Кредитором у такому зобов`язанні виступає потерпілий, а боржником, за загальним правилом, є особа, яка завдала шкоди (деліквент). Змістом зобов`язання з відшкодування шкоди є право потерпілого (кредитора) вимагати поновлення його майнових і особистих немайнових прав, що були порушені неправомірними діями (бездіяльністю) заподіювача шкоди до того стану, в якому вони знаходились до правопорушення, і обов`язок заподіювача шкоди чи інших зобов`язаних осіб (боржника) виконати такі вимоги. Предметом зобов`язання з відшкодування шкоди є дії боржника, що забезпечують найбільш повне поновлення майнових та особистих немайнових благ кредитора, яким завдана шкода.

Деліктна відповідальність є недоговірною відповідальністю. Вона настає у разі делікту - протиправного завдання шкоди будь-кому, коли правопорушник не перебуває в договірних відносинах із потерпілим.

Водночас необхідно враховувати, що вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. Відповідальність без вини можлива тільки в окремих, передбачених законом випадках в цивільному праві (наприклад, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки).

ЦК України закріплено легальну цивільно-правову дефініцію вини (ст. 614 ЦК України), визначаючи її через обставини, які свідчать про її відсутність. Так, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України). Отже, вина у цивільному праві це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання або для запобігання заподіянню шкоди. Вказане визначення вини позбавлене суб`єктивної характеристики, воно ґрунтується на зовнішніх, об`єктивних критеріях визначення. Вживання всіх залежних від особи заходів є формою поведінки особи, а не її психічного ставлення.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (постанова Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №917/500/18).

У цьому випадку суд враховує, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі №924/675/17 зроблено висновок, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Також Верховний Суд зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Згідно з висновком судового експерта від 13.08.2025 № 22791 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi А8, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з врахуванням ціни складових (запчастин) та вартості робіт СТО офіційного дилера в регіоні ТОВ "НІКО ЗАХІД" становить 890 953,18 грн. Крім цього, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу становить 0,57, сума франшизи - 0,00 грн.

Окрім того, як установлено судом за матеріалами справи, позивачем у підтвердження розміру фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт автомобіля долучено до матеріалів справи, зокрема накладні та платіжні інструкції на загальну суму 638 916,00 грн, а також акт виконаних робіт на суму 114 439,27 грн, відтак вартість відновлювального становить 753 355,27 грн.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (п. 69 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про страхування").

У ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України ).

У ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті;

Приписами ч. 2, 3 вказаної статті передбачено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу. Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правилам дорожнього руху та технічної експлуатації.

Частиною 4 ст. 27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку. Страховик (МТСБУ) у встановленому ним порядку визначає перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам, та оприлюднює його на своєму вебсайті. Страховик (МТСБУ) зобов`язаний надати потерпілій особі інформацію про осіб, включених до переліку, передбаченого цією частиною.

У свою чергу, ч. 5 ст. 27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.

За матеріалами справи ПАТ Страхова компанія Перша проведено розрахунок страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - 323 953,18 грн. Вказані грошові кошти перераховані на рахунок позивача. Відповідач доказів необґрунтованості вказаної суми суду не надав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту ст. 27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів судом установлено, що остання містить альтернативні варіанти здійснення страхової (регламентної) виплати у разі пошкодження транспортного засобу: 1) відшкодування витрат, пов`язаних відновлювальним ремонтом пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу, на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів; 2) здійснення страхової (регламентної) виплати страховиком на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності.

При цьому право вибору порядку здійснення страхової (регламентної) виплата належить потерпілій особі.

Судом із фактичних обставин справи установлено, що позивач відмовився від здійснення страховиком відшкодування витрат, пов`язаних відновлювальним ремонтом пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу, на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, оскільки отримав страхову (регламентну) виплату на свій банківський рахунок в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів.

Суд також зазначає, що чинне законодавство не пов`язує вибір потерпілої особи щодо порядку виплати їй страхової (регламентної) виплати з втратою права на відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, у повному розмірі.

Документи, що підтверджують вартість відновлювального пошкодженого у ДТП транспортного засобу, здійсненого станцією технічного обслуговування, є належними доказами на підтвердження реальної суми заподіяної шкоди і відповідачем зазначені докази в ході судового розгляду справи будь-яким чином не спростовано.

Суд, проаналізувавши надані докази та встановлені обставини справи, дійшов висновку про наявність у вказаному випадку усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправну поведінку; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вину боржника.

Так, протиправна поведінка полягає в тому, що згідно із встановленими судовим рішенням (постанова Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 570/2382/25 від 04.06.2025, де ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП).

Збитки в розмірі 753 355,27 грн доведені вартістю робіт та матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, що підтверджені відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками полягає в тому, що водій відповідача, який керував транспортним засобом, порушивши правила дорожнього руху, допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, спричинивши його пошкодження.

Наслідковий характер збитків простежується у тому, що саме поведінка водія автомобіля, який належить відповідачу, стала причиною їх завдання.

Вина водія (у її цивільно-правовому розумінні), який керував транспортним засобом, встановлена за наслідками розгляду Рівненським районним судом Рівненської області справи № 570/2382/25 та полягає в тому, що саме у зв`язку з діями водія транспортного засобу, який належить відповідачу, була завдана шкода.

За таких обставин, враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 429 402,07 грн (753 355,27 грн 323 953,18 грн).

Стосовно виконання третьою особою на стороні позивача зобов`язань за договорами обов`язкового страхування.

Як зазначалося, збитки завдані внаслідок зіткнення транспортного засобу MAN, з напівпричіпом Schmitz sko24, з автомобілем Audi А8.

У силу вимог ч. 6 ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксированого транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), а також якщо транспортний засіб, що буксирувався, від`єднався від транспортного засобу - тягача та продовжив рух, страхова виплата здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу - тягача, а якщо такий транспортний засіб є незабезпеченим - МТСБУ.

Страховик виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту - 250 000, 00 грн згідно з полісом №227525747 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.03.2025, яким був забезпечений транспортний засіб тягач MAN, р.н. НОМЕР_1 , у складі одного транспортного з`єднання з напівпричіпом Schmitz sko24, р.н. НОМЕР_2 .

З урахуванням наведеного твердження відповідача про те, що позивачу ще необхідно звернутися до ПАТ «СК ПЕРША» із заявою про страхове відшкодування за полісом № 227939258 від 21.03.2025 на суму 250 000,00 грн, яким був забезпечений навіпричіп Schmitz sko24, р.н. НОМЕР_2 , є необґрунтованим.

Оскільки тягач MAN, р.н. НОМЕР_1 у складі одного транспортного з`єднання з напівпричіпом Schmitz sko24, р.н. НОМЕР_2 , додатково був забезпеченим за договором комплексного страхування автовласника «Максимальний захист» №ЕР-227525747 від 03.03.2025, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «ПЕРША», страховик згідно з умовами вказаного договору доплатив позивачу 73 953,18 грн, що підтверджується страховим актом №10.021-25-02667, долученим до позову.

Так, відповідно до договору комплексного страхування автовласника «Максимальний захист», застраховано страхові ризики страхувальника «Цивільна відповідальність Страхувальника/водія ЗТЗ внаслідок ДТП» (згідно з визначеннями п. 4.2.1 ч. 2 договору), Клас страхування 10. «Відповідальність автовласника» на суму 300 000,00 грн.

Згідно з п. 4.4. ч. 2 договору при настанні страхового випадку за страховим ризиком згідно з п. 4.2 ч. 2 договору, страховик відшкодовує (здійснює страхову виплату) в межах страхової суми, встановленої для страхового ризику «Цивільна відповідальність Страхувальника /водія ЗТЗ внаслідок ДТП» реальні збитки кожного потерпілого, розмір яких дорівнює перевищенню суми збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку, над страховою сумою (лімітом відповідальності страховика) відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за відповідним видом заподіяної третій особі (потерпілому) за укладеним полісом щодо ЗТЗ.

Відповідно до п. 4.8.2. ч. 2 договору до розміру збитків потерпілого у разі пошкодження ТЗ включаються: витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством України; витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку Потерпілих внаслідок ДТП; витрати на евакуацію ТЗ Потерпілого з місця ДТП до місця проживання власника чи водія такого ТЗ або до місця здійснення ремонту на території України.

За п. 4.9. ч. 2 договору розгляд питання про страхову виплату за договором здійснюється виключно після здійснення страхової виплати за полісом. Страховик має право здійснити страхову виплату безпосередньо потерпілому або за погодженням з ним особам, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

З урахуванням наведених умов договору комплексного страхування автовласника «Максимальний захист» страховик визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Audi А8 з урахуванням зносу в розмірі 323 953,18 грн, та виплатив позивачу, як потерпілому, 73 953,18 грн, що дорівнює перевищенню суми збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку, над страховою сумою (лімітом відповідальності страховика) відповідно до «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Правомірність нарахування зносу підтверджується висновком судового експерта від 13.08.2025 №22791, згідно з яким при оцінці розміру збитку щодо автомобіля марки «АУДІ» (р.н. НОМЕР_3 ) 2018 року випуску (термін експлутації автомобіля на момент ДТП становив 8 років) було встановлено: коєфіцієнт фізичного зносу (Ез) вказаного автомобіля у розмірі 0,655; вартість відновлювального ремонту авто з урахуванням зносу - 283 088,29 грн.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Дійсно, у такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц).

Водночас суд враховує, що у спірних правовідносинах діє принцип повного відшкодування шкоди, який закріплений у ст. 1166 ЦК України, та реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Відповідно до зазначених норм особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням його транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія відповідача, який перебував на момент ДТП у трудових з ним відносинах, перевищує виплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування. Судом враховано, що страховик відповідача здійснив виплату страхового відшкодування позивачу саме у розмірі оціненої шкоди, тобто страхова компанія виплатила ту суму, яка була нею оцінена (у тому числі з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу як це передбачено).

У свою чергу, відповідач у ході розгляду справи будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у його страховика виник обов`язок з відшкодування позивачу страхового відшкодування у розмірі більшому, аніж 323 953,18 грн, не надав, так само як і не скористався правом на заявлення клопотання про призначення судової експертизи на спростування доводів позивача, а визначення судом належного розміру шкоди у цьому випадку є можливим на підстав інших доказів (накладних, акту).

Отже, відповідач як власник транспортного засобу, водія якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, в силу положень ст. 1187, 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Висновки за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнового права позивача, а отже про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються, зокрема із судового збору в розмірі 6 441,03 грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено, відтак судовий збір в розмірі 6 441,03 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "АВ - ТРАНС - КОМПАНІ" до Фізичної особи - підприємця Митрофанюка Володимира Васильовича про стягнення 429 402,07 грн задоволити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Митрофанюка Володимира Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь Приватного підприємства "АВ - ТРАНС - КОМПАНІ" (вул. Львівська, 36, м. Червоноград, Львівська область, 80100, ідентифікаційний код 37591946) 429 402,07 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Митрофанюка Володимира Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь Приватного підприємства "АВ - ТРАНС - КОМПАНІ" (вул. Львівська, 36, м. Червоноград, Львівська область, 80100, ідентифікаційний код 37591946) 6 441,03 грн судового збору.

Позивач: Приватне підприємство "АВ - ТРАНС - КОМПАНІ" (вул. Львівська, 36, м. Червоноград, Львівська область, 80100, ідентифікаційний код 37591946).

Відповідач: Фізична особа - підприємць Митрофанюк Володимир Васильович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 01.12.2025.

Суддя О.Андрійчук