РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2025Справа №910/9175/25
за позовом Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сафрон»

про стягнення 128 852,78 грн,

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна установа «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сафрон» про стягнення 128 852,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань, зокрема, щодо своєчасної та повної поставки товару, що слугувало підставою для нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзиву на позов своєчасно не подав, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином з урахуванням такого.

Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» позивач та відповідач мають зареєстрований «Електронний кабінет» в підсистемі «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З урахуванням зазначеного, ухвала Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 про відкриття провадження надіслана до Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІТС.

З наявного в матеріалах справи повідомлення про доставку електронного листа, яка отримана з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що документ в електронному вигляді" ст. 176 Ухвала про відкриття провадження у справі (без виклику сторін) по справі №910/9175/25 (суддя Зеленіна Н.І.) було надіслано позивачу та відповідачу до електронного кабінету. Дата отримання судом інформації про доставку документа в кабінет ЕС сторін: 31.07.2025.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Згідно абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, у відповідності до приписів статті 242 Господарського процесуального кодексу України, позивачу та відповідачу було вручено ухвалу суду про відкриття провадження у справі - 31.07.2025.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024 між Державною установою «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сафрон» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 321-К-24 (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язане було продати і відвантажити покупцеві у 2024 році овочі, фрукти та горіхи (капуста білоголова свіжа пізньостигла першого сорту) (далі - Товар) в обсязі та у терміни, визначені у рознарядці покупця на суму 3 262 434,30 гривень.

Відповідно до п. 5.1 договору поставка товару здійснюється окремими партіями в обсязі, за адресами територіальних уповноважених представників покупця та у терміни (строки), визначені у рознарядці (додаток 1 до договору), продавець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі до 29 листопада 2024 року включно.

Строк дії Договору до 29 грудня 2024 року включно.

Додатковою угодою від 30 жовтня 2024 року № 1 внесено зміни до Договору в частині зміни банківських реквізитів продавця.

Відповідно до умов договору (пункт 5.1.) Генеральною дирекцією ДКВС України було видано рознарядку на поставку капусти білоголової свіжої пізньостиглої першого сорту загальною кількістю 172 890 кг, що є додатком № 1 до договору.

Продавець здійснив прострочку поставки товару (поставка капусти білоголової свіжої пізньостиглої першого сорту) із порушенням термінів (строків) поставки товару) в кількості 35 890 кг на суму 677 244,30 гривень, а також продавець здійснив недопоставку товару, недопоставка становить 46 450 кг.

Відповідно до п. 7.2. договору у випадку порушення термінів (строків) поставки товару відповідно до умов договору (у тому числі термінів (строків) заміни неякісного товару), зазначених у пунктах 2.4., 5.1., 5.8., 5.11. цього договору, продавець сплачує покупцю пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки, а у разі прострочення понад 7 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % вартості непоставленого в строк товару.

Згідно з п. 7.3. договору у випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому договором, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань Генеральною дирекцією ДКВС України було нараховано штрафні санкції відповідно до п. 7.2. та штраф згідно з п. 7.3. договору на загальну суму 291 974,50 грн, та було направлено відповідачу відповідну претензію від 16 січня 2025 року №ГД ДКВС-164/3 ГД/2025. Розрахунок штрафних санкцій додавався до претензії.

Однак, жодної відповіді до Генеральної дирекції ДКВС України від товариства на претензію від 16 січня 2025 року №ГД ДКВС-164/3 ГД/2025 не надходило та вимоги за зазначеною претензією не були задоволені.

Позивачем було подано до Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» вимогу (що додається) від 06 лютого 2025 року № ГД ДКВС-518/3 ГД/2025 про сплату суми забезпечення виконання договору відповідно до банківської гарантії від 01 жовтня 2024 року № 3126/09/А/BGV.

Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» здійснив виплату суми гарантії у розмірі 163 121,72 гривні, відповідно до умов договору.

Однак, згідно з пред`явленою претензією ТОВ «САФРОН» залишається винним Генеральній дирекції суму в розмірі 128 852,78 гривень, яка підлягає сплаті.

Позивач повторно направив претензію від 20 лютого 2025 року № ГД ДКВС-686/3 ГД/2025 за договором, якою, зокрема, повідомив відповідача, що частину штрафних санкцій у розмірі 163 121,72 гривень було стягнуто у порядку, передбаченому пунктом 11.6. договору у зв`язку з неналежним виконанням/ невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором та необхідності сплати решти суми штрафних санкцій.

Однак, відповіді на зазначену претензію до Генеральної дирекції ДКВС України від ТОВ «САФРОН» не надходило та претензійні вимоги задоволено не було.

Вказане слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору №321-К-24 від 01.10.2024, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, відповідно до статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться також і в статті 265 ГК України.

Отже, укладення Державною установою та Товариством договору №321-К-24 від 01.10.2024 було спрямоване на передання останнім всієї кількості товару та одночасного обов`язку по здійсненню його оплати.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 267 ГК України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Положеннями статті 669 ЦК України встановлено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

За умовами частини 1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як було раніше встановлено судом, Продавець зобов`язується продати і відвантажити покупцеві у 2024 році овочі, фрукти та горіхи (капуста білоголова свіжа пізньостигла першого сорту) в обсязі та у терміни, визначені у рознарядці покупця на суму 3 262 434,30 гривень.

Відповідно до умов договору (пункт 5.1.) Генеральною дирекцією ДКВС України було видано рознарядку на поставку капусти білоголової свіжої пізньостиглої першого сорту загальною кількістю 172 890 кг, що є додатком № 1 до договору.

Продавець здійснив прострочку поставки товару (поставка капусти білоголової свіжої пізньостиглої першого сорту) із порушенням термінів (строків) поставки товару) в кількості 35 890 кг на суму 677 244,30 гривень, а також продавець здійснив недопоставку товару, недопоставка становить 46 450 кг.

Доказів належного виконання своїх зобов`язань за Договором Товариством не було надано і такі відсутні у матеріалах справи.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, Суд дійшов до висновку про те, що Відповідачем було порушено зобов`язання за Договором поставки №321-К-24 від 01.10.2024 в частині передання всієї кількості товару.

У зв`язку з цим Державною установою заявлено до стягнення 128 852,78 грн штрафу, нарахованого на підставі пункту 7.3. Договору, з вирахуванням суми банківської гарантії у розмірі 163 121,72 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Із системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

У відповідності до пунктів 7.2 та 7.3. Договору:

- у випадку порушення термінів (строків) поставки товару відповідно до умов договору (у тому числі термінів (строків) заміни неякісного товару), зазначених у пунктах 2.4., 5.1., 5.8., 5.11. цього договору, продавець сплачує покупцю пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки, а у разі прострочення понад 7 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % вартості непоставленого в строк товару;

- у випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому договором, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару.

Оскільки Товариством порушено умови Договору №321-К-24 від 01.10.2024 в частинах передання всієї кількості товару та строків поставки, перевіривши наданий Державною установою розрахунок штрафу, суд вважає його арифметично правильним та обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 128 852,78 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Державної установи підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 231, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафрон" (04058, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11, офіс 3; ідентифікаційний код 45407878) на користь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (03115, місто Київ, вулиця Святошинська, будинок 27; ідентифікаційний код 41220556) 128 852 (сто двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн 78 коп. штрафу та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна