УХВАЛА

м. Київ

27.11.2025Справа № 910/14573/25

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши матеріали за позовом Державного підприємства «ЗАВОД ІМЕНІ В.О. МАЛИШЕВА» до Державного підприємства «НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ «КВАНТ» про стягнення заборгованості за договором поставки №373дп від 09.09.2022 у розмірі 13 030 383,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «ЗАВОД ІМЕНІ В.О. МАЛИШЕВА» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ «КВАНТ» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки №373дп від 09.09.2022 у розмірі 13 030 383,04 грн, з яких: 10 162 813,73 грн - сума основного боргу, 1 218 751,77 грн - пеня, 1 309 039,96 грн - інфляційні втрати, 339 777,58 грн - 3% річних.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частинами 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини третьої статті 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Така ж правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №908/592/19. Схожа (узагальнена) позиція висловлена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №303/4297/20.

Суд також враховує правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі №910/16580/23, яка конкретизувала власний висновок, викладений в ухвалі від 08.06.2022 у справі №303/4297/20 та відповідно до якої (постанови) Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи тлумачення частини третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України, доходить висновку, що її формулювання дозволяє виснувати про те, через яких осіб можливе самопредставництво юридичної особи, а також про те, що, окрім керівника і члена виконавчого органу, такими особами можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус, зокрема шляхом подання документів, вказаних у частині третій статті 56 Господарського процесуального кодексу України (статут, положення, трудовий договір (контракт)).

Водночас, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Єдиному державному реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 56 ГПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні.

Водночас згідно з пунктом 1 частини першої та частин третьої, четвертої статті 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи; довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини дев`ятої статті 60 ГПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

При цьому підписання та/або подання заяв, клопотань, скарг є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, вона подана та підписана від імені Державного підприємства «ЗАВОД ІМЕНІ В.О. МАЛИШЕВА» Луценко Ольгою Іванівною, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення 27.11.2023 сформованої в системі «Електронний суд» (надалі - довіреність), та копії довіреності №08-013 від 02.01.2025 (надалі - довіреність №08-013), що додані до вказаної позовної заяви.

Зі змісту довіреності убачається, що «…, Федоров Євген Анатолійович (РНОКПП - НОМЕР_1 ), на підставі Витягу з ЄДР від 18.09.23 р., щодо ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЗАВОД ІМЕНІ В.О.МАЛИШЕВА" (ЄДРПОУ - 14315629), уповноважую, в порядку передоручення, Луценко Ольга Іванівна (РНОКПП - НОМЕР_2 ) представляти інтереси ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЗАВОД ІМЕНІ В.О.МАЛИШЕВА" в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи».

Між тим, до позову не додано ані доказів, що свідчили б про наявність у Луценко Ольги Іванівни статусу адвоката, ані доказів на підтвердження того, що поіменована особа наділена повноваженнями на самопредставництво у розумінні частини третьої статті 56 ГПК України.

Водночас суд відзначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Державного підприємства «ЗАВОД ІМЕНІ В.О. МАЛИШЕВА» є Федоров Євген Анатолійович, інших осіб, які можуть вчиняти дії від юридичної особи, зокрема, Луценко Ольга Іванівна у витязі не зазначено.

Отже, не підтверджені повноваження Луценко Ольги Іванівни, яка може діяти в порядку самопредставництва організації, як особи на підписання цієї позовної заяви та представляти її інтереси в порядку самопредставництва.

Крім того, суд звертає увагу на те, що як убачається з відомостей Єдиного реєстру адвокатів України право на заняття адвокатською діяльністю Луценко Ольгою Іванівною припинено на підставі п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 29.07.2020.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, враховуючи, що до поданої позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що Луценко Ольга Іванівна має право представляти Державного підприємства «ЗАВОД ІМЕНІ В.О. МАЛИШЕВА», як представник (адвокат) на підставі довіреності в порядку передоручення, так і в порядку самопредставництва відповідно до положень частини третьої статті 56 ГПК України, а тому в суду відсутні підстави вважати, що позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву від імені позивача підписано особою, яка не має права її підписувати.

Враховуючи зазначене вище, позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства «ЗАВОД ІМЕНІ В.О. МАЛИШЕВА» до Державного підприємства «НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ «КВАНТ» про стягнення заборгованості за договором поставки №373дп від 09.09.2022 у розмірі 13 030 383,04 грн - повернути.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Я.А.Карабань