ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025м. ДніпроСправа № 904/5548/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради м. Прилуки

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» м. Павлоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради м. Прилуки

про стягнення суми у розмірі 13257грн40коп.

Без участі представників учасників справи.

СУТЬ СПОРУ: Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» з позовом про стягнення суми у розмірі 13257грн40коп.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор послався на порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару на підставі договору поставки від 10.05.2024 №СК4/365.

Прокурор повідомив, що між Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (постачальник) був укладений договір поставки від 10.05.2024 №СК4/365. Згідно зі специфікацією від 10.05.2024 №0004/0000908-с до договору від 10.05.2024 №СК4/36 постачальник повинен був поставити покупцю товар - 300літрів дизельного палива на суму 15297грн (50,99грн. (з ПДВ) за 1л) та 250літрів бензину А-95 на суму 13000грн (52грн. (з ПДВ) за 1л).

Прокурор послався на видаткову накладну №0004/0000908 від 10.05.2024, специфікацію від 10.05.2024 №0004/0000908-с та вказав про передачу покупцю 40шт. скретч-карток:

- скретч-картки УкрДТ у кількості 15шт. номіналом 20 літрів (дизельне паливо): 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64

- скретч-картки УкрА95 у кількості 25шт. номіналом 10 літрів (бензин А-95): з 00 по 19, 30, 31, 32, 33, 59.

Прокурор зазначив, що на виконання договору поставки від 10.05.2024 №СК4/365 Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради перерахував відповідачу 28297грн платіжною інструкцією від 15.05.2024 №196. У свою чергу, відповідач повинен був передати покупцю товар на АЗС постачальника(відповідача) шляхом заправки автомобілів Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради при пред`явлення скретч-карти довіреними особами покупця.

Прокурор вказав, що відповідач виконав свої обов`язки з поставки товару за договором поставки від 10.05.2024 №СК4/365 частково. За розрахунками прокурора вартість непереданого відповідачем товару становить 260літрів дизельного палива на суму 13257грн40коп. (13 талонів номіналом 20 літрів).

Прокурор зазначив, що Територіальний центр Прилуцької міської ради направляв на адресу відповідача претензії від 27.05.2025 №301, від 13.08.2025 №453 щодо невиконання відповідачем зобов`язання передати дизельне паливо за скретч картками. Претензії були повернені відправнику.

Прокурор повідомив, що Територіальний центр Прилуцької міської ради є бюджетною установою, утримується за рахунок коштів місцевого бюджету, є одержувачем бюджетних коштів. Джерелом фінансування за договором поставки від 10.05.2024 №СК4/365 є місцевий бюджет Прилуцької міської територіальної громади. Прилуцька міська рада є головним розпорядником бюджетних коштів територіальної громади.

Прокурор зазначив, що Прилуцька міська рада зобов`язана забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів та у спірних правовідносинах є уповноваженим органом на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів об`єднаної територіальної громади, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету. Тому Прилуцька міська рада є належним позивачем у справі.

Прокурор повідомив про направлення Прилуцькою окружною прокуратурою на адресу Прилуцької міської ради листа від 03.09.2025 №54-77-5882вих-25 щодо порушення інтересів держави, у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ Тенегія зобов`язань за договором поставки від 10.05.2024 №СК4/365. У листі-відповіді від 08.09.2025 №02-16/5931 Прилуцька міська рада повідомила, що не зверталась та не планує звертатись з позовом до ТОВ Тенегія.

Прокурор зазначив, що на виконання статті 23 Закону України Про прокуратуру Прилуцька окружна прокуратура направляла на адресу Прилуцької міської ради повідомлення від 26.09.2025 №54-77-6424вих-25 повідомлення про подачу до Господарського суду Дніпропетровської відповідного позову.

Прокурор просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, задовольнив клопотання прокурора та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами справи, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради.

На адресу суду 08.10.2025 надійшла сформована в системі Електронний суд заява позивача про підтримання позовних вимог Прилуцької окружної прокуратури в повному обсязі.

Суд запропонував відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Суд попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Суд роз`яснив третій особі, що відповідно до статті 168 Господарського процесуального кодексу України вона має право в строк протягом 10 днів з дня одержання ухвали суду про відкриття провадження у справі та з дня одержання відзиву надати письмові пояснення щодо позову та щодо відзиву відповідно, які мають відповідати вимогам частин 3-7, 10 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з довідками Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 06.10.2025 доставлена до електронних кабінетів відповідача та третьої особи 06.10.2025 о 13:43.

Відповідач мав право подати відзив до суду в строк до 21.10.2025 включно.

Третя особа мала право подати письмові пояснення щодо позову до суду в строк до 16.10.2025 включно.

Станом на момент вирішення спору відзив відповідача та письмові пояснення третьої особи на адресу суду не надходили.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач відзив на позовну заяву до суду не надавав, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі випадки встановлені частиною 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Вказаною нормою передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З зазначеної норми вбачається, що підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді складаються з чотирьох елементів:

1) наявність інтересів держави у спірних відносинах;

2) порушення/загроза порушення зазначених інтересів;

3) наявність/відсутність компетентного суб`єкта владних повноважень, який має захищати зазначені інтереси держави;

4) нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним суб`єктом владних повноважень (у разі його наявності).

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99 визначено, що інтереси держави є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

Поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, і який має передбачені законодавчим актом, тобто законом, повноваження на подання відповідного позову до суду.

Разом із цим, чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під "нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій", у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Головним розпорядником коштів місцевого бюджету на фінансування закупівлі, проведеної Територіальним центром Прилуцької міської ради є саме Прилуцька міська рада, яка контролює та забезпечує використання бюджетних коштів за призначенням.

Прилуцька міська рада, як орган місцевого самоврядування, та який у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля товару за договором), уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та сфері публічних закупівель.

У спірних правовідносинах Прилуцька міська рада є уповноваженим органом на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів об`єднаної територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у справі.

Прокурор надав належним чином засвідчені докази надсилання на адресу Прилуцької міської ради листа від 03.09.2025 №54-77-5882вих-25 у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо порушення інтересів держави, у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ «Тенегія» зобов`язань за договором поставки від 10.05.2024 №СК4/365.

Прилуцька міська рада листом листом-відповіддю від 08.09.2025 №02-16/5931 повідомила, що не зверталась та не планує звертатись з позовом до ТОВ Тенегія.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (пункт 43).

Повідомленням від 26.09.2025 №54-77-6424вих-25 Прилуцька окружна прокуратура повідомила Прилуцькій міській раді в порядку статті 23 Закону України Про прокуратуру про намір подати відповідний позов.

Прилуцькою міською радою не вжито належних та ефективних заходів, спрямованих на захист інтересів держави у встановленому законом порядку, у тому числі, шляхом звернення до суду.

При зверненні з позовом прокурор дотримався вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України Про прокуратуру, визначив уповноважений орган влади та належним чином обґрунтував необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок, у тому числі, бездіяльності позивача.

Оскільки інтереси держави до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Прилуцької міської ради.

Між Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради (далі покупець, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (далі постачальник) укладений договір поставки від 10.05.2024 №СК4/365 (далі договір від 10.05.2224).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.5 договору від 10.05.2024 постачальник прийняв на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язався сплатити і прийняти вказаний товар. Найменування товару: дизпаливо, бензин А95. Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Згідно з пунктом 2.1 договору від 10.05.2024 товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору.

Пунктом 3.2 договору від 10.05.2024 визначено, що загальна сума договору складає 28297грн.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору від 10.05.2024 оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки.

Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити.

У пункті 4.4 договору від 10.05.2024 зазначено, що постачальник зобов`язався видати довірчі документи та видаткову накладну на товару представнику покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікація підпису, номенклатура та кількість ТМЦ, що скріплена підписом керівника покупця та печаткою покупця та при наявності в нього паспорту.

У пунктах 5.1 - 5.3 договору від 10.05.2024 визначено, що строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки). Місце поставки (передачі) товарів:

- передача покупцю товару за договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки;

- скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці.

Умови постачання товару - самовивезення. Покупець зобов`язався отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Пунктами 6.1, 6.3 договору від 10.05.2024 встановлено, що покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари; приймати товар згідно з умовами договору.

Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 договору.

Відповідно до пункту 7.1 договору від 10.05.2024, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та договором.

Згідно з пунктами 10.1-10.3 договору від 10.05.2024 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони).

Договір діє до 31.12.2024.

Договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони за відсутності заборгованості. Договір вважається розірваним з моменту отримання письмового повідомлення. У випадку отримання письмового повідомлення про розірвання договору укладання додаткової угоди про розірвання не потребується.

На виконання умов договору від 10.05.2024 третя особа перерахувала на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 28297грн (платіжна інструкція №196 від 15.05.2024).

В свою чергу відповідач передав третій особі за договором від 10.05.2024 скретч-картки за видатковою накладною від 10.05.2024 №0004/00009008 на суму 28297грн та відповідно до специфікації №0004/0000908-С:

- УкрДТ20л. на 300 літрів дизпалива на суму 15297грн у кількості 15шт. номіналом 20 літрів (дизельне паливо): 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64;

- УкрА9510л. на 250 літрів бензин А-95 на суму 13000грн у кількості 25шт. номіналом 10 літрів (бензин А-95): з 00 по 19, 30, 31, 32, 33, 59.

Прокурор зазначив, що відповідач свої зобов`язання з постачання придбаного третьою особо палива виконав частково та станом на даний час третій особі відмовляють у відпуску пального.

Прокурор стверджував, що відповідач не передав третій особі замовлений та оплачений товар у кількості 260літрів дизельного палива на суму 13257грн40коп. (13 талонів номіналом 20 літрів).

Прокурор зазначив, що Територіальний центр Прилуцької міської ради направляв на адресу відповідача претензії від 27.05.2025 №301, від 13.08.2025 №453 щодо невиконання відповідачем зобов`язання передати дизельне паливо за скретч картками. Претензії були повернені відправнику.

Виходячи з правової природи укладеного правочину, між сторонами склались відносини з поставки товару.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З моменту передання відповідачем за видатковою накладеною скретч-карток на пальне третій особі, остання набула право на отримання нафтопродуктів в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній.

Передача талонів на пальне (скретч-картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати третій особі придбаний нею відповідно до договору товар.

Умовами договору передбачена можливість отримання третьою особою оплаченого ним товару шляхом пред`явлення ним на АЗС скетч-картки на відповідну кількість літрів палива. Тобто придбаний третьою особою товар за договором у вигляді бензину А-95 та дизпалива фактично перебуває у відповідача і поставка його здійснюється шляхом заправлення автомобілів третьої особи після пред`явлення довірчих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа у повному обсязі виконала зобов`язання із своєчасної та повної оплати за товар, який мав бути використаний шляхом обміну у мережах АЗС оплачених скретч-карт.

У складених працівником Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради службових записках від 03.01.2025, 09.01.2025, 16.01.2025 була зафіксована неможливість відпуску паливно-мастильних матеріалів на підставі придбаних талонів.

Третя особа надіслала на адресу відповідача претензії від 27.05.2025 №301, від 13.08.2025 №453 з вимогою вирішити питання щодо відпуску за талонами палива або повернення коштів у сумі 13257грн40коп. Відповідач залишив претензії без реагування.

Згідно зі статтею 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №911/1958/18.

Згідно з ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів, тощо.

Правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями статті 22 Бюджетного кодексу України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ».

У свою чергу, головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Пунктом 18 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 7 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього.

Поняття та функції розпорядників бюджетних коштів визначені підпунктом 47 статті 2 Бюджетного кодексу України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету (постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №922/3095/18 від 13.11.2019, у справі №922/3013/18 від 23.10.2019).

Бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування (пункти 6, 7 та 8 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України).

Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради у своїй діяльності керується Положенням про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради, яке затверджено рішенням 19 сесії 4 скликання міської ради №9 від 29.11.2016 (п. 2. Положення).

Відповідно до п. 1 вказаного Положення, Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає Прилуцька міська рада.

Територіальний центр утримується за рахунок коштів, які відповідно до Бюджетного кодексу України виділяються з місцевих бюджетів на соціальний захист населення та соціальне забезпечення, інших надходжень, у тому числі від діяльності його структурних підрозділів, від надання платних соціальних послуг, а також благодійних коштів громадян, підприємств, установ та організацій (п. 12. Положення).

Відповідно до інформації про проведену закупівлі на веб-сайті Прозоро (ідентифікатор закупівель UA-2024-05-14-007484-a), у розділі «Інформація про замовників» зазначено, що замовником даної закупівлі без використання електронної системи був Територіальний центр Прилуцької міської ради, який є юридичною особою, яка забезпечує потреби держави або територіальної громади.

Головним розпорядником коштів місцевого бюджету на фінансування вищевказаної закупівлі, проведеної Територіальним центром Прилуцької міської ради була Прилуцька міська рада, яка контролює та забезпечує використання бюджетних коштів за призначенням.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено повноваження сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін передбачено здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Прилуцька міська рада є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля товару за договором), уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та сфері публічних закупівель.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з ч. 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснення Міністерства фінансів України, наданих листом від 06.03.2003 №021-03/6 та Державного казначейства України від 09.03.2006 №3.4 - 22/498 та від 12.02.2008 №7.1-10/744, якщо спочатку нового бюджетного періоду здійснюються повернення зайво виплачених в минулих бюджетних періодах коштів, то зазначені кошти не можуть бути відображені як відновлення касових видатків, а повинні бути перераховані до бюджету.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача щодо позовних вимог, доказів поставки товару, а також відсутність доказів повернення сплачених у якості передоплати за товар грошових коштів у розмірі 13257грн40коп, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у загальному розмірі 13257грн40коп.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд покладає на відповідача витрати прокурора зі сплати судового збору у розмірі 2422грн40коп.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, статтями 2, 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 178, 237, 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Тенегія за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Прилуцької міської ради про стягнення суми у розмірі 13257грн40коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Тенегія (ідентифікаційний код 44604267; місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99) на користь місцевого бюджету Прилуцької міської ради (ідентифікаційний код 34209057; місцезнаходження: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Незалежності, буд. 82) суму боргу у розмірі 13257грн40коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Тенегія (ідентифікаційний код 44604267; місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99) на користь Чернігівської обласної прокуратури (ідентифікаційний код: 02910114; місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 9) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422грн40коп.

Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова