УХВАЛА

26 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/13055/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. -головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКТС" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 (колегія суддів: Шапран В. В., Андрієнко В. В., Буравльов С. І.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКТС" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання вчинити дії,

за участі:

представників позивача - Андрощука С. В.,

представників відповідача - Шукліної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКТС" (далі - ТОВ "ВКТС") звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця"), у якому просило (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 28.09.2023) заборонити відповідачу та/або його структурним підрозділам та/або підприємствам, які йому підпорядковані, вчиняти будь-які дії по забороні допуску вагонів (за наведеним переліком) у зв`язку з їх курсуванням шляхами загального користування залізницями України у навантаженому стані та зобов`язати відповідача видалити з Автоматизованої бази даних парку вантажних вагонів дані щодо граничного строку (дати) експлуатації вагонів і привести дані щодо цих вагонів у відповідність до параметрів, визначених у технічних рішеннях.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок прийняття Міністерством інфраструктури України наказу від 30.11.2021 № 647 "Про затвердження Порядку проведення комплексу діагностичних, ремонтних та реєстраційних операцій, спрямованих на продовження строку експлуатації вантажних вагонів (крім вантажних вагонів підприємств технологічного залізничного транспорту, що призначені для переміщення вантажів у виробничих цілях в межах території таких підприємств), установленого виробником, строків продовження експлуатації таких вагонів" (далі - наказ № 647) відповідач не допускає вагони позивача для їх використання на шляхах загального користування у навантаженому стані.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. ТОВ "ВКТС" є власником вагонів, які є предметом спору у цій справі, та має технічні рішення на них, згідно з якими строк їх служби продовжений до 2029- 2032 років.

4. Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 841 "Деякі питання визначення умов і порядку організації діяльності залізничного транспорту загального користування", зокрема, Міністерству інфраструктури у тримісячний строк доручено розробити та затвердити Порядок проведення комплексу діагностичних, ремонтних та реєстраційних операцій, спрямованих на продовження строку експлуатації вантажних вагонів (крім вантажних вагонів підприємств технологічного залізничного транспорту, що призначені для переміщення вантажів у виробничих цілях в межах території таких підприємств), установленого виробником, та визначити строк продовження експлуатації таких вагонів.

5. Міністерство інфраструктури України наказом від 30.11.2021 № 647 затвердило:

- Порядок проведення комплексу діагностичних, ремонтних та реєстраційних операцій, спрямованих на продовження строку експлуатації вантажних вагонів (крім вантажних вагонів підприємств технологічного залізничного транспорту, що призначені для переміщення вантажів у виробничих цілях в межах території таких підприємств), установленого виробником, що додається (пункт 1 наказу);

- строки продовження експлуатації вантажних вагонів (крім вантажних вагонів підприємств технологічного залізничного транспорту, що призначені для переміщення вантажів у виробничих цілях в межах території таких підприємств), що додаються (пункт 2 наказу).

6. У цьому Порядку, зокрема, надане нормативне визначення поняттям "строк експлуатації вантажного вагона", "строк та термін продовження експлуатації вантажного вагона", "продовження строку експлуатації вантажного вагона" і таке інше, а також введене поняття "граничного строку експлуатації вантажного вагона", яким передбачений строк, що складається із строку експлуатації вантажного вагона та строку продовження експлуатації вагона, після перебігу якого його експлуатація у навантаженому стані припиняється. При цьому, наказом № 647 було затверджено "граничний строк експлуатації вантажних вагонів" залежно від їх типів.

7. Згідно з приписами Порядку строк експлуатації вантажного вагона - період часу експлуатації (строк служби) вантажного вагона, який установлений виробником та зазначений у технічних умовах на виготовлення вантажного вагона, а строк продовження експлуатації вантажного вагона - визначений Мінінфраструктури для кожного календарного року період часу експлуатації на залізничному транспорті загального користування вантажного вагона.

8. Порядок передбачив також, що термін продовження строку експлуатації не може встановлюватись за межами граничного строку експлуатації вантажного вагона. Після перебігу граничного строку експлуатації вантажного вагона його експлуатація у навантаженому стані припиняється.

9. У пункті 6 цього ж наказу № 647 зазначено, що він набирає чинності з 01.01.2022, але не раніше ніж через один місяць з дня його офіційного опублікування.

10. АТ "Укрзалізниця" листом від 10.08.2023 з посиланням на Порядок, затверджений наказом № 647, надало інформацію щодо дати побудови вагонів, а також щодо дати перебігу граничного строку експлуатації вагонів позивача, після перебігу якого він припиняється.

11. Як вбачається з наявних у матеріалах справи карткових довідок СОСВАГ УЗ-2610У від 06.10.2023 (електронної роздруківки з Автоматизованої бази даних парку вантажних вагонів), відповідачем внесено до Автоматизованої бази даних парку вантажних вагонів дані щодо граничного терміну експлуатації належних позивачу вагонів у навантаженому стані на коліях загального користування, внаслідок чого такий строк було значно скорочено.

12. Відповідач наполягає на тому, що вимоги Порядку, затвердженого наказом № 647, застосовуються для всіх вантажних вагонів і вступили у дію з 01.01.2022, у тому числі для тих вагонів, які мали технічні рішення на продовження терміну служби. У той же час, на дію даного Порядку не розповсюджуються положення пункту 1 статті 58 Конституції України. Як наслідок, відповідач на виконання наказу № 647 привів у відповідність Автоматизовану базу даних парку вантажних вагонів, додатково додавши позицію "дата закінчення граничного терміну експлуатації".

13. Позивач, зі свого боку, наполягає на тому, що за наявності технічних рішень, виданих на спірні вагони протягом 2019- 2020 років, в яких визначений строк їх служби до 2029- 2032 років, відповідач незаконно чинить дії по їх недопуску для їх використання на шляхах загального користування у навантаженому стані. Станом на дату продовження строку служби належних позивачеві вагонів наказ № 647 ще не був прийнятий, а тому його приписи в силу конституційного принципу незворотності в часі дії нових нормативно-правових актів не можуть поширюватися на правовідносини, які виникли раніше, тобто змінювати, зокрема, строки служби вагонів, які були продовжені за технічними рішеннями, виданими до прийняття згаданого порядку.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

14. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2024 позовні вимоги задоволено повністю.

15. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наказ № 647 набрав законної сили 01.01.2022 і в ньому прямо не встановлено застосування його положень зі зворотною силою, а тому він не поширюється на спірні правовідносини щодо граничного строку (дати) експлуатації залізничних вантажних вагонів на коліях загального користування. Оскільки відповідно до виданих позивачеві технічних рішень строк служби належних йому вагонів продовжено до 2029- 2032 років, у відповідача не було правових підстав для зміни строку їх використання з посиланням на наказ № 647.

16. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права.

17. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2024 скасовано та ухвалено нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

18. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд з посиланням на постанову Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 910/3992/23, зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені за жодних умов, адже перша сформульована узагальнено, спрямована на втручання у поточну діяльність залізниці, яка може не допускати вагони позивача з багатьох причин, а не тільки через закінчення граничних строків експлуатації. Натомість, друга вимога є намаганням ототожнити граничний строк експлуатації вагонів зі строком продовження експлуатації, які не є рівнозначними й одне одного не підміняють, так як граничний строк експлуатації вантажних вагонів технічними рішеннями не встановлюється.

Короткий зміст касаційної скарги

19. У касаційній скарзі ТОВ "ВКТС" просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого господарського суду. Крім того, скаржник заявив клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

20. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункти 2, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наполягаючи на необхідності відступу від правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.09.2024 у справі № 910/3992/23, згідно з якими Суд здійснив тлумачення положень наказу № 647 без урахування принципів: 1) законності, справедливості та розумності; 2) здійснення тлумачення на користь особи; 3) тлумачення має бути передбачуваним, якісним і недвозначним; 4) тлумачення має враховувати принцип "пріоритет із найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права"; 5) тлумачення має враховувати принцип правової визначеності.

21. Скаржник також зазначає про відсутність висновку в контексті питання про застосування до вагонів, на які до 01.01.2022 було отримано технічні рішення, положень наказу № 647 в частині "граничного строку експлуатації" в розрізі положення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини, статті 41 Конституції України, частини другої статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

22. 25.02.2025 від АТ "Укрзалізниця" надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить закрити касаційне провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України, а у разі, якщо Верховний Суд не знайде підстав для закриття касаційного провадження - відмовити ТОВ "ВКТС" у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову апеляційного суду.

23. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" наголошує на тому, що Верховний Суд вже висловив свою правову позицію щодо питання застосування Порядку № 647 у постанові від 12.09.2024 у справі № 910/3992/23, а ТОВ "ВКТС" у касаційній скарзі не наводить жодного належного обґрунтування та вагомих підстав для відступу від висновків, зроблених Верховним Судом у справі № 910/3992/23.

24. Крім того, відповідач у відзиві на касаційну скаргу заявив клопотання про поновлення строку для подання відзиву, яке мотивоване тим, що через некоректну роботу підсистеми "Електронний суд" відзив було подано з пропуском строку на один день.

25. Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

26. Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025 відкрито касаційне провадження у цій справі, встановлено строк для подання учасниками відзиву до 24.02.2025. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, який сформовано 25.02.2025 в підсистемі "Електронний суд", тобто після закінчення процесуального строку, який встановлений ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025.

27. Верховний Суд, розглянувши зазначене клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку для подання відзиву на касаційну скаргу. Отже, доводи, викладені у відзиві АТ "Укрзалізниця" на касаційну скаргу ТОВ "ВКТС", враховуються Верховним Судом під час розгляду цієї справи.

28. 04.03.2025 від ТОВ "ВКТС" надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу, у якій позивач просить повернути АТ "Укрзалізниця" відзив на касаційну скаргу у зв`язку з пропуском строку на його подання, передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційну скаргу задовольнити, а постанову апеляційного суду - скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

29. 01.07.2025 від ТОВ "ВКТС" надійшло клопотання про передачу справи на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

30. 07.11.2025 від ТОВ "ВКТС" надійшло клопотання про передачу справи на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яке мотивоване тим, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у справі № 640/4396/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2025, визнано протиправним та нечинним наказ № 647, яким затверджений Порядок.

Підстави передачі справи на розгляд палати

31. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 910/3992/23.

32. Так, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду постановою від 12.09.2024 у справі № 910/3992/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайбрідж" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про заборону вчиняти дії та зобов`язання внести зміни до бази даних, стягнення упущеної вигоди скасував судові рішення судів попередніх інстанцій в частині всіх задоволених позовних вимог, прийняв у цій частині нове рішення, яким у їх задоволенні відмовив.

33. Спір у справі № 910/3992/23 виник у зв`язку з різним тлумаченням сторонами у справі Порядку, затвердженого наказом № 647. Позивач вважав, що Порядок не передбачає припинення його права на експлуатацію вагонів на строк, визначений технічним рішенням, до набрання чинності наказом № 647 та відображений у автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів, а відповідач дотримувався протилежної думки.

Позиція судової палати у справі № 910/3992/23 зводиться до наступного:

34. У постанові Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 910/3992/23 зазначено, що у Порядку, затвердженому наказом № 647, було введено поняття граничного строку експлуатації вантажних вагонів та імперативно й однозначно встановлено, що після перебігу цього строку їх експлуатація у навантаженому стані припиняється. Такий строк повністю відокремлено від впливу людського фактору, зокрема, і від технічних рішень, що видаються в межах продовження строку експлуатації, адже за визначенням складається він зі строку експлуатації вантажного вагона, тобто строку установленого виробником та зазначеного у технічних умовах на виготовлення вантажного вагона, а також зі строку продовження експлуатації вантажного вагона, який визначається Мінінфраструктури для кожного календарного року. Тому, передбачений Порядком, затвердженим наказом № 647, граничний строк експлуатації вантажних вагонів ніяк не залежить від технічний рішень щодо продовження строку експлуатації цих вагонів.

35. Верховним Судом у справі № 910/3992/23 зроблено висновок, що приписи вказаного порядку щодо заборони експлуатації залізничних вантажних вагонів у навантаженому стані після перебігу граничного строку експлуатації таких вагонів поширюються і на ті вагони, строки служби яких згідно технічних рішень були продовжені на строк, який перевищує граничний, позаяк не може бути продовжений строк, який вичерпався в силу, зокрема, об`єктивних технічних (технологічних) процесів. Будь-яке інше розуміння вказаних норм суперечитиме меті та цілям, на які було направлено державне регулювання цієї сфери суспільних відносин, а наданий поза волею держави дозвіл на використання застарілих вагонів на залізничних коліях загального призначення буде втручанням у державне регулювання залізничної галузі України, в тому числі, з питань безпеки руху.

36. Судова палата зазначила, що приписи Порядку, затвердженого наказом № 647, не спрямовані на втручання у право власності суб`єктів господарювання, тобто таке право може бути у повній мірі реалізоване; вагони і досі можуть використовуватись в межах підприємств, можуть бути продані чи у ненавантаженому стані переправлені в країни, які допускають використання таких вагонів. Відповідно в постанові відсутній аналіз відповідності наказу № 647 як статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так і Конституції України.

37. Крім того, у постанові зазначено, що відновлення економічного інтересу учасників залізничних перевезень повинно вирішуватися в межах правовідносин з державою, наприклад, в рамках інвестиційних, комерційних спорів, а не шляхом заявлення вимог до рівноправного суб`єкта (Української залізниці).

Проте колегія суддів у справі № 910/13055/23 вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду, які міститься у постанові зі справи № 910/3992/23, у зв`язку з чим передати справу на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з огляду на таке.

38. Як зазначає позивач у клопотанні про передачу справи на розгляд палати, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у справі № 640/4396/22 позов Об`єднання підприємств "Укрметалургпром" до Міністерства інфраструктури України задоволено: визнано протиправним та нечинним наказ Міністерства інфраструктури України від 30.11.2021 № 647 "Про затвердження Порядку проведення комплексу діагностичних, ремонтних та реєстраційних операцій, спрямованих на продовження строку експлуатації вантажних вагонів (крім вантажних вагонів підприємств технологічного залізничного транспорту, що призначені для переміщення вантажів у виробничих цілях в межах території таких підприємств), установленого виробником, строків продовження експлуатації таких вагонів".

39. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у справі № 640/4396/22 залишено без змін.

40. Так, судовими рішеннями у справі № 640/4396/22 встановлено, що проект наказу № 647 не пройшов повноцінного громадського обговорення у відповідності до вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", при цьому відповідачем проігноровано пропозиції суб`єктів господарювання щодо проведення глибокого аналізу впливу спірного наказу на різні галузі економіки України.

41. У зв`язку з цим суди дійшли висновків, що Міністерством інфраструктури України при прийнятті наказу № 647 грубо порушено принципи прозорості, збалансованості та ефективності, що свідчить про незаконність наказу № 647 та про його прийняття з порушенням вимог статей 4, 9, 13 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо обов`язкового врахування пропозицій та зауважень громадськості.

42. Водночас адміністративні суди у справі № 640/4396/22 поряд із встановленими порушеннями відповідачем процедурних питань під час прийняття спірного наказу № 647, звернули увагу на повноваження Кабінету Міністрів України у сфері технічного регулювання безпеки рухомого складу залізничного транспорту.

43. Так, суди вказали, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1194 "Про затвердження Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту" визначені основні вимоги до рухомого складу залізничного транспорту, що виготовляється та модернізується, а також до його складових і запасних частин підчас проектування, виробництва, монтажу, налагодження, введення в експлуатацію, експлуатації, ремонту, що використовуються на залізничних коліях загального та незагального користування з шириною колії 1520 міліметрів із швидкістю руху до 200 кілометрів на годину включно.

44. У відповідності із пунктом 15 цього Технічного регламенту рухомий склад залізничного транспорту, який відповідає вимогам цього Технічного регламенту, вільно переміщується, розміщується на ринку послуг залізничного транспорту та експлуатується на території України. Тобто, на сьогоднішній день чинне законодавство України не забороняє власникам ще придатного вагонного парку використовувати його понад нормативний строк у разі, якщо він відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції, встановленим законодавством (усім чинним технічним регламентам, які застосовуються до нього).

45. Стаття 5 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" визначає повноваження Кабінету Міністрів України у сфері технічного регулювання, до яких належить зокрема, затвердження у межах своєї компетенції технічних регламентів, процедур оцінки відповідності, застосування яких передбачене технічними регламентами; здійснення інших повноважень у сфері технічного регулювання, визначених законами у країни. При цьому, можливість запровадження Кабінетом Міністрів України будь-яких прямолінійних обмежень чи заборон у здійсненні господарської діяльності чинними законами не передбачено.

46. Крім того, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 841 процедура продовження строку експлуатації вантажних вагонів після проведення комплексу діагностичних, ремонтних та реєстраційних операцій має ознаки дозвільної (погоджувальної) процедури. А тому вона може бути запроваджена виключно шляхом внесення змін до законів України.

47. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 дійшла висновку про те, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

48. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

49. Отже, необхідність відступу від правової позиції Верховного Суду повинна мати тільки важливі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих суперечностей (помилок), що мають фундаментальне значення для правозастосування.

50. В контексті наведеного колегія суддів вважає, що з часу ухвалення судовою палатою 12.09.2024 постанови у справі № 910/3992/23 щодо застосування наказу № 647 відбулись певні зміни правового регулювання, зважаючи на скасування нормативно-правового акту судовим рішенням у справі № 640/4396/22, що унеможливлює подальше застосування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 910/3992/23.

51. Вказана обставина є підставою для відступу від висновків, викладених судовою палатою у справі № 910/3992/23, оскільки такі висновки набули ознак неузгодженості, необґрунтованості та помилковості, оскільки не враховують, що:

- чинне законодавство України не забороняє власникам ще придатного вагонного парку використовувати його понад нормативний строк у разі, якщо він відповідає вимогам технічних регламентів;

- процедура продовження строку експлуатації вантажних вагонів після проведення комплексу діагностичних, ремонтних та реєстраційних операцій може бути запроваджена виключно шляхом внесення змін до законів України;

- можливість запровадження Кабінетом Міністрів України будь-яких обмежень чи заборон у здійсненні господарської діяльності чинними законами не передбачено.

52. Відповідно до частини першої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

53. Відповідно до частини першої статті 303 ГПК питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

54. Враховуючи наведене вище, клопотання ТОВ "ВКТС" про передачу справи на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підлягає задоволенню, а справа № 910/13055/23 - передачі на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

55. При цьому підставою для передачі справи на розгляд палати колегія суддів визначає необхідність відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду (у справі № 910/3992/23) у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Передати справу № 910/13055/23 на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач