ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/3649/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зірка 51М» (далі - ОСББ «Зірка 51М», позивач, скаржник) - Носова В.І. (адвокатка),

відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», відповідач) -Літвінов Є.В. (адвокат),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», третя особа) - Щур Ю.Д. (адвокатка)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСББ «Зірка 51М»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 (головуючий - суддя Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.)

у справі за позовом ОСББ «Зірка 51М»

до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

про спонукання виконати певні дії.

ВСТУП

Предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав щодо спонукання відповідача до вчинення дій.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСББ «Зірка 51М» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (з урахуванням заяви позивача про технічну описку у прохальній частині позову, яка прийнята судом до розгляду) про зобов`язання відповідача зробити перерахунок вартості природного газу, отриманого позивачем у листопаді та грудні 2021 року за типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», шляхом застосування розрахунку вартості отриманого природного газу у листопаді 2021 року за 1 куб.м 7,42 грн (з урахуванням податку на додану вартість та транспортування) та у грудні 2021 року за 1 куб.м 7,96 грн (з урахуванням податку на додану вартість та транспортування); відобразити такий перерахунок у відповідних рахунках та актах за листопад та грудень 2021 року.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на положення Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі - Закон № 2479-ІХ), відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що непогашена на день набрання чинності цим Законом кредиторська заборгованість об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку або іншої уповноваженої співвласниками відповідно до законодавства особи, яка шляхом самозабезпечення утримує системи автономного теплопостачання багатоквартирного будинку, що належать співвласникам на праві спільної сумісної власності у багатоквартирному будинку, в їхніх інтересах укладає договір про постачання природного газу для роботи газових котелень (дахових, прибудованих та/або таких, що розташовані на прибудинковій території) для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку, за природний газ, спожитий у жовтні - листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії», підлягає списанню в обліку такого постачальника з дня набрання чинності цим Законом в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 куб.м. Крім того, в обґрунтування позовних вимог ОСББ «Зірка 51М» посилалося на те, що оскільки теплова енергія, яку виробляє дахова котельня у житловому будинку позивача, не призначена для реалізації, продажу з метою отримання прибутку, а призначена виключно для забезпечення потреб мешканців багатоквартирних будинків в опаленні житлових приміщень та гарячій воді, то таке споживання мало б відбуватися за ціною 7,96 грн за 1 куб.м.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Господарський суд міста Києва рішенням 17.04.2025 у справі № 904/3649/24 позовні вимоги задовольнив.

2.2. Додатковим рішенням від 15.05.2025 зі справи Господарський суд міста Києва задовольнив частково клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнув з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.3. Не погоджуючись із ухваленим рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 скасувати в частині задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ухвалити у скасованій частині нове рішення про відмову в задоволенні клопотання позивача.

2.4. Північний апеляційний господарський суд постановою від 29.09.2025 у цій справі апеляційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задовольнив: рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. ОСББ «Зірка 51М» 08.11.2025 через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі № 904/3649/24 скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. ОСББ «Зірка 51М» у касаційній скарзі з посиланням на пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає таке.

4.1.1. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права (абзац 3 пункту 1 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних Закону № 2479-ІХ) без урахування висновку щодо застосуванні цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.07.2025 у справі № 916/1534/24.

4.1.2. Також скаржник зазначив про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права (статті 12 Закону України «Про ринок природного газу», абзацу 7 статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», пункту 7-1 розділу VII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про ринок природного газу» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236» в частині визначення ОСББ як отримувача природного газу за цінами як для побутового споживача, виходячи із тарифу 7,96 грн за 1 куб.м) у подібних правовідносинах.

4.1.3. За доводами скаржника, у зв`язку з безпідставним скасуванням рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 також скасовано неправомірно.

4.1.4. У разі задоволення касаційної скарги, скаржник також просить Верховний Суд розглянути клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження, яке не розглянув суд апеляційної інстанції, у зв`язку з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

4.1.5. У касаційній скарзі позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які позивач поніс в зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції становить 20 000,00 грн. Остаточна сума буде розрахована згідно з письмовою домовленістю сторін, а докази подані разом з клопотанням про стягнення судових витрат, у тому числі, протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення Верховним Судом.

5. Позиція інших учасників справи

5.1. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у відзивах на касаційну скаргу заперечили проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. ОСББ «Зірка 51М» є неприбутковою організацією, яка забезпечує теплом співвласників будинку (побутових споживачів) за адресою: м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 51М.

6.2. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

6.3. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

6.4. У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого ОСББ «Зірка 51М» у спірному періоді автоматично включені до портфеля постачальника «останньої надії» - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених відповідачем.

6.5. В інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XQ00016881D00X (позивач) був закріплений за постачальником «останньої надії» - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х80В) (відповідач), зокрема, і в спірний період.

6.6. Факт включення позивача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого позивачем, до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується, зокрема:

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» з EIC-кодом 56XQ00016881D00X від оператора ГРМ (Форма № 10);

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XQ00016881D00X (надається у вигляді принтскрину з особового кабінету відповідача на інформаційній платформі Оператора ГТС);

- актами приймання - передачі природного газу за листопад 2021 року та грудень 2021 року.

6.7. Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила), договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

6.8. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - Договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

6.9. Таким чином, між ОСББ «Зірка 51М» (споживач) та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) укладено типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії».

6.10. Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

6.11. Згідно з пунктом 3.1 Договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

6.12. Відповідно до пункту 3.3 Договору період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

6.13. Згідно з пунктом 4.2 Договору об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ/ оператора ГРМ (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора ГТС та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

6.14. Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3 Договору).

6.15. За змістом пункту 5.1 Договору споживач має право: отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі; безоплатно отримувати всю інформацію стосовно прав та обов`язків його та постачальника та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий газ, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та цього договору; безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та законодавством порядку; вільно обирати іншого постачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку; оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії постачальника, що порушують права споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених чинними нормативно-правовими актами та цим договором.

6.16. Згідно з пунктом 5.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору, не допускати несанкціонованого відбору природного газу, а також протягом 5 робочих днів повідомляти постачальника про всі зміни персоніфікованих даних.

6.17. За умовами пункту 6.1 Договору постачальник має право, серед іншого, отримувати від споживача плату за поставлений природний газ; ініціювати припинення постачання природного газу споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством; мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим договором.

6.18. Відповідно до пункту 6.2 Договору постачальник зобов`язується, серед іншого: забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим договором; обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природній газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених правилами постачання та цим договором; протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача.

6.19. Цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) Договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за Договором (пункту 11.1 Договору).

6.20. ОСББ «Зірка 51М» 06.01.2022 отримало від відповідача акт № 21214 приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 (за листопад 2021 року) на загальну суму 268 630,48 грн та загальний обсяг газу 6,68782 тис. куб.м за листопад 2021 року та рахунок від 10.12.2021 № 30381.

6.21. Згідно з цим актом природний газ власного видобутку за період з 01.11.2021 до 30.11.2021 в обсязі 6,68782 тис. куб.м розрахований відповідачем за тарифом від 28,37 грн до 37,59 грн за 1 куб.м, проте позивач не погодився з таким розрахунком відповідача та звернувся до нього з листом від 11.01.2022 № 02/01 з прохання здійснити перерахунок, як для побутових споживачів, а саме, на рівні 7,96 грн за 1 куб.м.

6.22. Згідно з листом від 03.02.2022 № 119/4.1-2045-2022 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку за тарифом для населення (побутового споживача).

6.23. ОСББ «Зірка 51М» 13.01.2022 здійснило оплату за отриманий природний газ з розрахунку 7,96 грн на 6 687,69 куб.м у сумі 53 234, 05 грн.

6.24. ОСББ «Зірка 51М» 20.01.2022 отримало від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» акт коригування від 23.12.2022 № 29038 за результатами коригування за листопад 2021 року, загальна сума до сплати складала 268 530, 83 грн.

6.25. Позивач 15.02.2022 здійснив оплату за транспортування природного газу у сумі 913,40 грн.

6.26. ОСББ «Зірка 51М» 04.02.2022 отримало від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» акт № 31980 приймання - передачі природного газу від 31.12.2021 на загальну суму 669 907,03 грн за загальний обсяг газу 12,15020 тис. куб.м за грудень 2021 року, а також рахунок від 12.01.2022 № 2619.

6.27. За цим актом природний газ власного видобутку за грудень місяць 2021 року в обсязі 12,15020 тис. куб.м розрахований відповідачем за тарифом від 32 138,255 грн до 72 884,558 грн за 1 тис. куб.м.

6.28. Позивач 07.02.2022 звернувся до відповідача з листом № 06/02 з проханням здійснити перерахунок, як для побутових споживачів, а саме на рівні 7,96 грн за 1 куб.м.

6.29. Відповідач 06.04.2022 згідно з листом № 119/4.1-4777-2022 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку за тарифом, як для населення (побутового споживача).

6.30. Позивач 20.08.2022 здійснив часткову оплату за отриманий у грудні 2021 року природний газ у сумі 20 000,00 грн.

6.31. Позивач 06.01.2023 отримав від відповідача лист вих. № 119/03-21537-2022 від 08.12.2022 та акт взаємних розрахунків, згідно з яким станом на 03.09.2022 заборгованість ОСББ «Зірка 51М» перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» складає 864 321,81 грн.

6.32. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначав, зокрема про те, що всі співвласники будинку позивача є фізичними особами, тобто побутовими споживачами, а спожитий природний газ не призначений для реалізації, продажу з метою отримання прибутку, а призначений виключно для забезпечення потреб мешканців багатоквартирних будинків, тому відповідач, з урахуванням змін до законодавства, зобов`язаний був здійснити перерахунок заборгованості за отриманий позивачем природний газ за листопад 2021 року та грудень 2021 року на рівні 7,42 грн та 7,96 грн відповідно, чого відповідачем зроблено не було.

6.33. Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, виходив, зокрема, з того, що відповідач на виконання умов Договору поставив позивачу протягом листопада-грудня 2021 року природний газ та виставив йому рахунки на оплату поставленого природного газу за тарифом, як для виробника теплової енергії. Проте ОСББ «Зірка 51М» не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа ОСББ не має свого власного споживання. ОСББ, згідно норм чинного законодавства, сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема газу. Тобто ОСББ «Зірка 51М» фактично задовольняє зазначені потреби побутових споживачів самостійно шляхом самозабезпечення і у відносинах з відповідачем (постачальником «останньої надії» за договором) виступає колективним побутовим споживачем природного газу для потреб та в інтересах мешканців будинку. Змістом правового регулювання відносин держави із споживачами (для побутових споживачів), а також для об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку є надання державою у період воєнного стану пільгових умов таким виробникам теплової енергії, яким є позивач. Такі пільгові умови, гарантовані державою, полягають у фіксованій ціні за жовтень-листопад 2021 року - 7,42 грн за один куб.м. газу (відповідно до Закону № 2479-ІХ) та 7,96 грн за один куб.м. відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 «Порядок проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії» (в редакції від 26.10.2021) та від 09.12.2020 № 1236 (в редакції від 30.11.2021) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», і поширюються на обсяг природного газу, який споживається ОСББ, зокрема, і у спірному періоді, для забезпечення потреб співвласників.

6.34. Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення місцевого господарського суду про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходив, зокрема з того, що ОСББ «Зірка 51М» придбало природний газ не для власних побутових потреб, а для перетворення природного газу в теплову енергію за допомогою котельні, що працює на природному газі, у зв`язку чим відсутні підстави відносити позивача до категорії побутових споживачів. Між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» шляхом приєднання до нього сторін. Договір є таким, що виконаний належним чином в частині постачання та отримання природного газу, та, відповідно, під час виконання Договору сторонам були відомі істотні умови цього договору. Отже, у відповідача відсутні правові підстави для зміни тарифу за вже спожитий природний газ, оскільки такі дії стосуються насамперед виконання сторонами договірних зобов`язань за укладеним ними господарським договором.

6.35. Зважаючи на скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 з ухваленням нового рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції скасував також додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу).

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Верховний Суд ухвалою від 12.11.2025 відкрив касаційне провадження у справі № 904/3649/24 на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. У касаційній скарзі міститься клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів - постанови суду апеляційної інстанції від 01.10.2025 у справі № 904/2719/24, платіжного доручення про виконання вказаного рішення, роздруківки з електронної пошти позивача. Позивач просить Суд визнати причини пропуску строку на подання доказів поважними.

7.3. У відзивах на касаційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заперечили проти долучення доказів до матеріалів справи, з огляду на межі повноважень суду касаційної інстанції, визначені статтею 300 ГПК України.

7.4. Суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовив у долученні доказів до матеріалів справи, з огляду на приписи статей 300, 301 ГПК України.

7.5. У судовому засіданні 02.12.2025 представниця ОСББ «Зірка 51М» заявила про те, що докази понесених позивачем судових витрат в суді касаційної інстанції будуть подані до Суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду касаційної інстанції.

7.6. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.7. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

8.4. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.5. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.6. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 902/1076/24, від 09.08.2024 у справі № 127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 753/11009/19, від 27.07.2021 у справі № 585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

8.6.1. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.7. Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до пунктів 25, 26, 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

8.8. Скаржник у касаційній скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права (абзац 3 пункту 1 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних Закону № 2479-ІХ) без урахування висновку щодо застосуванні цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.07.2025 у справі № 916/1534/24.

8.8.1. Так, у постанові від 22.07.2025 у справі № 916/1534/24 за позовом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до товариства про стягнення заборгованості за поставлений газ та за зустрічним позовом товариства до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити певні дії (здійснити списання кредиторської заборгованості товариства за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії», в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 куб.м) Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, врахував, що у постанові від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24 (за позовом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - ДК» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - ДК» до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24 (за позовом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - ФР» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - ФР» до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24 (за позовом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - БК» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - БК» до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 (за позовом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - РП» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА - РП» до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити певні дії), Верховний Суд вже сформував правову позицію в розгляді спорів у подібних правовідносинах та висловився щодо правильного застосування приписів Закону України № 2479-ІХ.

8.8.2. Згідно з пунктами 10, 23 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» захищені споживачі - побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

8.8.3. Верховний Суд у постановах від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24 від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 зазначив, що Закон України «Про ринок природного газу» не містить визначення таких понять як «колективний споживач», «колективний побутовий споживач» тощо.

8.8.4. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

8.8.5. Пунктом 9 частини першої статті 1 названого Закону передбачено, що колективний споживач - це юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

8.8.6. За змістом статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

8.8.7. З огляду на встановлені обставини у цій справі та правове регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд зазначив, що товариство як юридична особа, що діє в інтересах фізичних осіб - побутових споживачів у розумінні Закону України «Про ринок природного газу», споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб, є колективним побутовим споживачем. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 у подібних правовідносинах.

8.8.8. Отже, товариство фактично задовольняє потреби побутових споживачів самостійно шляхом забезпечення тепловою енергією, і у відносинах з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальником «останньої надії» за договором) є колективним побутовим споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків.

8.8.9. Відповідно до пункту 71 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок природного газу» тимчасово, до 31.03.2022, Регулятор на підставі розрахунку постачальника «останньої надії» має право затверджувати граничні ціни, за якими постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу у період з 01.10.2021 року до 31.03.2022 побутовим споживачам, споживачам, що є бюджетними установами відповідно до Бюджетного кодексу України, закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживачам, що здійснюють виробництво теплової енергії. Такі ціни можуть відрізнятися від цін постачальника «останньої надії», визначених умовами конкурсу на обрання постачальника «останньої надії», які має застосовувати переможець такого конкурсу як постачальник «останньої надії».

8.8.10. Так, відповідно до постанови від 25.10.2021 № 1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236» (набрала чинності 26.10.2021) Кабінет Міністрів України постановив, зокрема, установити з 01.10.2021 до 30.11.2021 граничну ціну на природний газ за договорами постачання між побутовими споживачами та постачальником «останньої надії» - на рівні 7,96 грн за 1 куб.м (з урахуванням податку на додану вартість).

8.8.11. Крім того, зі змісту названої постанови вбачається, що пункт 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809, доповнено, зокрема, положенням про те, що переможець конкурсу погоджується, що для побутових споживачів постачання природного газу з 01.10.2021 до 30.11.2021 здійснюється постачальником «останньої надії» за ціною, що не може перевищувати 7,96 гривні за 1 куб.м (з урахуванням податку на додану вартість).

8.8.12. Аналіз наведених нормативних актів дає можливість дійти висновку про те, що законодавством виокремлено певну категорію (групу) споживачів, котрим тимчасово затверджуються граничні ціни, за якими постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу, серед яких, зокрема, вказані побутові споживачі. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 в подібних правовідносинах.

8.8.13. Верховний Суд у постановах від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 зазначив, що в цьому випадку під категорію «побутові споживачі» підпадають як окремі фізичні особи, об`єднання фізичних осіб, так і управителі багатоквартирного будинку, головною метою яких у розумінні Закону України «Про ринок природного газу» є придбавання природного газу з метою використання для власних побутових потреб, зокрема для опалення своїх квартир (будинків), що не включає професійну та комерційну діяльність.

8.8.14. Отже, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з огляду на положення пункту 71 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок природного газу» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236», які є чіткими, однозначними та не потребують додаткового тлумачення, мало встановити товариству граничну ціну, за якою постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу побутовому споживачу. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 в подібних правовідносинах.

8.8.15. Верховний Суд зазначив, що відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2479-ІХ, який набрав чинності 19.08.2022, непогашена на день набрання чинності цим Законом кредиторська заборгованість об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку або іншої уповноваженої співвласниками відповідно до законодавства особи, яка шляхом самозабезпечення утримує системи автономного теплопостачання багатоквартирного будинку, що належать співвласникам на праві спільної сумісної власності у багатоквартирному будинку, в їхніх інтересах укладає договір про постачання природного газу для роботи газових котелень (дахових, прибудованих та/або таких, що розташовані на прибудинковій території) для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку, за природний газ, спожитий у жовтні - листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії», підлягає списанню в обліку такого постачальника з дня набрання чинності цим Законом в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 куб.м.

8.9. Предметом розгляду у цій справі є зобов`язання відповідача зробити перерахунок вартості природного газу, отриманого позивачем у листопаді та грудні 2021 року за типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», шляхом застосування розрахунку вартості отриманого природного газу у листопаді 2021 року за 1 куб.м 7,42 грн (з урахуванням податку на додану вартість та транспортування) та у грудні 2021 року за 1 куб.м 7,96 грн (з урахуванням податку на додану вартість та транспортування); відобразити такий перерахунок у відповідних рахунках та актах за листопад та грудень 2021 року.

8.10. З огляду на викладене вище, Суд, у результаті аналізу змісту судових рішень у цій справі та у справі № 916/1534/24 дійшов висновку, що спірні правовідносини у вказаних справах, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, є схожими, ураховуючи змістовий та об`єктний критерії, з огляду на нормативно-правове регулювання у контексті доводів, покликань позивачів у цих справах, предмет позову [спонукання до вчинення дій, які пов`язані з перерахунком вартості отриманого природного газу], підстави позову [невиконання ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» обов`язку з перерахунку (списання) заборгованості та встановлення ціни за газ для цих відповідачів на рівні побутових споживачів].

8.11. Верховний Суд зазначає, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

8.12. Верховний Суд виходить з того, що касаційне провадження у цій справі також відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

8.13. Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

8.14. Так, скаржник з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права (статті 12 Закону України «Про ринок природного газу», абзацу 7 статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», пункту 7-1 розділу VII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про ринок природного газу» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236» в частині визначення ОСББ як отримувача природного газу за цінами як для побутового споживача, виходячи із тарифу 7,96 грн за 1 куб.м) у подібних правовідносинах.

8.15. Проте колегією суддів з`ясовано, що Верховний Суд у низці постанов, зокрема, у постановах від 27.05.2025 зі справи № 916/2778/24, від 05.06.2025 зі справи № 914/1568/24, від 16.10.2025 зі справи № 914/2380/24, від 06.08.2025 зі справи № 910/9749/24 (які ухвалені у подібних правовідносинах за правовим регулюваннях спірних відносин, зокрема, щодо визначення ОСББ як колективного побутового споживача у відносинах з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як постачальником «останньої надії»), викладав висновок про те, що ОСББ, задовольняючи потреби побутових споживачів самостійно шляхом самозабезпечення і у відносинах з постачальником «останньої надії» за Типовим договором, фактично виступає колективним побутовим споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирного будинку. Доводи ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про те, що ОСББ отримувало природний газ як установа, яка виробляє та постачає теплову енергію, що підтверджується інформацією (яка внесена третьою особою [не позивачем і не відповідачем]) на Інформаційній платформі, не змінюють статусу ОСББ, як колективного побутового споживача.

8.16. Близькі за змістом висновки щодо правового визначення юридичної особи, створеної шляхом об`єднання споживачів (фізичних осіб), викладені у постановах Верховного Суду:

1) від 22.01.2025 у справі № 916/1071/24, від 09.04.2025 у справі № 916/847/24 у правовідносинах з постачання природного газу споживачу (обслуговуючому кооперативу), у яких Верховний Суд виходив з того, що обслуговуючий кооператив як юридична особа, що створена шляхом об`єднання власників квартир, зокрема фізичних осіб, які у розумінні Закону України «Про ринок природного газу» є побутовими споживачами, споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб, є колективним побутовим споживачем;

2) від 30.11.2022 у справі № 916/3837/21 у правовідносинах з постачання електричної енергії споживачу (ОСББ), у якій Верховний Суд виходив з того, що «ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно окремого спеціалізованого Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання, не використовує електричну енергію для власних потреб. Отже, ОСББ в частині споживання електричної енергії на побутові потреби по аналогії закону підпадає під визначення «колективний побутовий споживач» електроенергії, у випадку, коли ці організації об`єднують мешканців у багатоквартирних будинках та діють в їхніх інтересах для забезпечення комфортних умов проживання у будинку»;

3) від 09.05.2025 у справі 910/12305/24 у правовідносинах між постачальником природного газу та споживачем (ОСББ), у якій Верховний Суд виходив, зокрема з того, що ОСББ не є суб`єктом господарювання, метою діяльності якого є отримання прибутку шляхом надання споживачам теплової енергії, тобто позивач не є теплопостачальною та/або теплогенеруючою організацією у розумінні Закону України «Про теплопостачання», оскільки купує газ виключно для забезпечення теплом та гарячою водою мешканців будинку.

Водночас Суд враховує і те, що правова природа відносин «постачальник - колективний споживач - кінцевий споживач (фізична особа)» є ідентичною незалежно від виду комунальної послуги. З такої позиції виходив Верховний Суд й у постанові від 22.07.2025 у справі № 904/3697/24.

8.17. Отже, висновок суду апеляційної інстанції у справі № 904/3649/24 стосовно того, що ОСББ «Зірка 51М» придбало природний газ не для власних побутових потреб, а для перетворення природного газу в теплову енергію за допомогою котельні, що працює на природному газі, у зв`язку чим відсутні підстави відносити позивача до категорії побутових споживачів, - є таким, що суперечить наведеним вище висновкам Верховного Суду щодо визначення ОСББ як колективного побутового споживача та, відповідно, граничної ціни, за якою постачальник «останньої надії» (ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») здійснює постачання природного газу ОСББ саме як побутовому споживачу.

8.18. З огляду на викладене вище, загальний висновок Верховного Суду щодо визнання ОСББ як колективного побутового споживача у відносинах з постачальником «останньої надії» та граничної ціни, за якою постачальник «останньої надії» (ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») здійснює постачання природного газу ОСББ як побутовому споживачу існує. Формування Верховним Судом нового (додаткового) висновку залежно від тарифної вартості постачання природного газу є недоцільним.

8.19. Статтею 236 ГПК передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим і відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

8.20. Проте оскаржувана постанова апеляційного господарського суду в частині вирішення спору по суті таким вимогам закону не відповідає, з огляду на міркування, викладені у підпунктах 8.8.1. - 8.8.15. пункту 8.8., а також у пунктах 8.15., 8.16. цієї постанови, - ухвалена з неправильним застосуванням, зокрема, статей 1, 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 10, 23 статті 1, пункту 71 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок природного газу», абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2479-ІХ, постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236», а тому у цій частині підлягає скасуванню. Рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, підлягає залишенню в силі.

8.21. Суд зазначає, що безпідставне скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції про задоволення позову, яке відповідає закону, призвело до скасування й додаткового рішення суду першої інстанції про розподіл судових витрат фактично як такого, що має похідний характер.

8.22. Водночас доводи ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», які були покладені останнім в обґрунтування підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції фактично не розглядалися, оцінка їх обґрунтованості та підставності Північним апеляційним господарським судом не здійснювалася.

8.23. З огляду на визначені ГПК України межі перегляду справи в касаційній інстанції, Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій.

8.24. Отже, постанову суду апеляційної інстанції в частині скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 зі справи слід скасувати з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

8.25. Доводи ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», викладені у відзивах на касаційну скаргу, спростовуються викладеним у цій постанові.

8.26. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

9.2. З огляду на те, що заявлені ОСББ «Зірка 51М» у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження частково знайшли своє підтвердження, постанова суду апеляційної інстанції в частині вирішення спору по суті підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права - залишенню в силі з підстав, викладених у цій постанові.

9.3. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

9.4. У силу приписів частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

9.5. Ураховуючи те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм права, то за таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції також і в частині скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 зі справи, а справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

10. Судові витрати

10.1. Враховуючи положення частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, з огляду на те, що Суд за касаційною скаргою ОСББ «Зірка 51М» скасовує постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення спору по суті та залишає рішення суду першої інстанції в силі (а за подання касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції в частині перегляду додаткового рішення суду першої інстанції судовий збір не сплачується), понесений скаржником судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції покладається на ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

10.2. Що ж стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд касаційної інстанції зазначає, що клопотання скаржника буде розглянуто у строки і спосіб, передбачені ГПК України, та звертає увагу на наслідки, передбачені абзацом 3 частини восьмої статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 310, 312, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зірка 51М» задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 зі справи № 904/3649/24 скасувати.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 зі справи № 904/3649/24 про задоволення позову залишити в силі.

4. Справу № 904/3649/24 направити на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду в частині апеляційного перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 зі справи.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зірка 51М» 4 844, 80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири грн 80 коп.) судового збору за подання касаційної скарги.

6. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов