ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Справа № 924/1022/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Ткачук Б.М.

від третіх осіб - не з`явились

прокурор - Безпалов А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Еко-Земля" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року у справі №924/1022/22 (повний текст складено 12 вересня 2025 року, суддя Димбовський В.В.)

за позовом Заступника керівника Кам`янець - Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Жванецької сільської ради

до Фермерського господарства "Еко-Земля"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про витребування з незаконного володіння у Фермерського господарства "Еко-Земля" у комунальну власність Жванецької сільської ради земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер :03:002:0011

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року у справі №924/1022/22 відмовлено у задоволенні заяви Фермерського господарства "Еко-Земля" про перегляд рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 за нововиявленими обставинами (вх.№ 05-08/2252/25 від 30 липня 2025 року). Залишено рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 в силі.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що посилання заявника на обставини, встановлені ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у справі №676/3277/23 та вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000034, не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 320 ГПК України, не є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були відомі особі, оскільки спрямовані на фактичну переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи №924/1022/22.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Фермерське господарство "Еко-Земля" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року у справі №924/1022/22 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Фермерського господарства "Еко-Земля" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що Господарський суд Хмельницької області не врахував, що заява ґрунтувалася не на переоцінці вже досліджених доказів, а на нововиявлених обставинах, які не існували і не могли існувати на час ухвалення первинного рішення. Суд першої інстанції безпідставно відмовився врахувати обставини, встановлені ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у справі №676/3277/23 та вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000034 як нововиявлені, які є істотними обставинами, що не були і не могли бути відомі на момент первісного розгляду справи, а їх врахування могло призвести до ухвалення іншого за змістом судового рішення по суті.

Скаржник зауважує, що ключовим питанням, на якому ґрунтувалося рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року, було встановлення факту відсутності волевиявлення Сокільської сільської ради на відчуження спірної земельної ділянки. Суд дійшов висновку, що питання про затвердження проєкту землеустрою та передачу ділянки у власність ОСОБА_2 на сесії ради не розглядалося, а відповідне рішення №22 від 29 серпня 2014 року не приймалося. Однак, на переконання заявника, обставини, встановлені вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 листопада 2024 року та підтверджені ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000034, повністю спростовують цей ключовий висновок.

Апелянт як на істотні обставини цитує ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у справі 676/3277/23, де було вказано: "З протоколу №46 сесії Сокільської сільської ради від 29 серпня 2014 року вбачається, що на порядок денний сесії виносилися питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (питання №8) без зазначення конкретних прізвищ осіб (а.п.22- 25 т.1). Оцінка наведених доказів в сукупності дає колегії суддів підстави вважати, що питання з приводу затвердження матеріалів про відведення земельних ділянок та їх надання вказаним громадянам розглядалися 29.08.2014 року на сесії 46 Сокільської сільської ради де були прийняті відповідні рішення. Колегія суддів вважає, що у суду не було підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки вони були безпосередніми очевидцями подій як 27 грудня 2013 року, так і 29 серпня 2014 року, давали покази суду безпосередньо у судовому засіданні з додержанням вимог ст. 23 КПК України, були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень за ст. 384, 385 КК України та приведені до присяги. Причин, на підтвердження того, що свідки є друзями, родичами, або з інших причин зацікавлені в результатах розгляду провадження на користь обвинуваченої ОСОБА_15 або є упередженими судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено."

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлені в кримінальному провадженні, а також Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області та Хмельницьким апеляційним судом в справі №676/3277/23 апелянт вважає, що вони повністю відповідають усім трьом обов`язковим критеріям нововиявлених обставин. Обставини, що встановлені вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №000003, прямо доводять, що волевиявлення органу місцевого самоврядування було, питання розглядалося, і рішення приймалося шляхом голосування. Якби ця обставина була відома суду на час ухвалення рішення, це з абсолютною вірогідністю призвело б до ухвалення рішення з іншим результатом. Наведені обставини не були і не могли бути відомі на час розгляду справи. На момент ухвалення Господарським судом Хмельницької області рішення у справі №924/1022/22 від 01 червня 2023 року (провадження було відкрито ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 02 січня 2023 року), правовий статус обставин, що досліджувалися у кримінальному провадженні №0000034, був кардинально іншим. Ці обставини існували на час розгляду справи. Засідання сесії Сокільської сільської ради та голосування депутатів відбулися 29 серпня 2014 року, тобто об`єктивно існували на момент розгляду справи. Проте процесуальне встановлення та підтвердження цього факту відбулося значно пізніше, що і робить вказане рішення нововиявленою обставиною.

Листом №924/1022/22/5042/25 від 25 вересня 2025 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

03 жовтня 2025 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/1022/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року у справі №924/1022/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Еко-Земля" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року у справі №924/1022/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05 листопада 2025 року об 10:40 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.

23 жовтня 2025 року від Кам`янець-Подільської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. Прокурор вважає, що суд обгрунтовано дійшов висновку, що посилання заявника на обставини, встановлені ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у справі №676/3277/23 та вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000034, не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 320 ГПК України, не є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були відомі особі, оскільки спрямовані на фактичну переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи №924/1022/22.

30 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Фермерського господарства "Еко-Земля" - адвоката Ткачука Богдана Миколайовича надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №924/1022/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 листопада 2025 року у справі №924/1022/22 задоволено заяву представника Фермерського господарства "Еко-Земля" - адвоката Ткачука Богдана Миколайовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №924/1022/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 листопада 2025 року у справі №924/1022/22 розгляд апеляційної скарги відкладено на 26 листопада 2025 року об 11:00 год.

Безпосередньо в судових засіданнях представник відповідача та прокурор повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача та прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 позов задоволено. Витребувано з незаконного володіння Фермерського господарства "Еко-Земля" (код 43532443) у комунальну власність Жванецької сільської ради ( код 04404036) земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :03:002:0011, яка розташована за адресою: с. Межигір, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області. Стягнуто з фермерського господарства "ЕКО-ЗЕМЛЯ" (код 43532443) на користь Хмельницької обласної прокуратури (код 02911102) судовий збір в сумі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2024 року рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 залишено без змін.

30 липня 2025 року на адресу Господарського суду Хмельницької області від відповідача - Фермерського господарства "Еко-Земля" надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій останній, посилаючись на пункт 1 частини 2 статті 320 ГПК України, просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідач посилається на обставини, встановлені ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у справі 676/3277/23 та вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000034.

Вказує, що суд першої інстанції послався на те, що стороною обвинувачення його не доведено, свідки з числа депутатів та працівників сільської ради в судовому засіданні спростували обвинувачення, висунуте ОСОБА_15 в частині того, що на 46 сесії Сокільської сільської ради 6 скликання від 29 серпня 2014 року не розглядалися питання про затвердження технічної документації та передачу у власність громадянам ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_2 земельних ділянок. Суд зважив на те, що допитані свідки, які отримали земельні ділянки, вказали про їх звернення із відповідними заявами до Сокільської сільської ради з метою отримання у власність земельних ділянок та отримували їх у встановленому законом порядку.

Зауважує, що допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були депутатами Сокільської сільської ради, а ОСОБА_10 - депутатом та головою земельної комісії даної сільської ради, підтвердили розгляд 27 грудня 2013 року на 41 позачерговій сесії VI скликання та 29 серпня 2014 року на 46 позачерговій сесії VI скликання сесіях Сокільської сільської ради питань підтвердили суду надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, подальше затвердження матеріалів про відведення земельних ділянок, за які голосували, та надання земельних ділянок серед інших осіб, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_2 .

Зазначає, що колегія суддів апеляційної інстанції в ухвалі від 15 липня 2025 року у справі 676/3277/23 зробила висновок про те, що питання з приводу затвердження матеріалів про відведення земельних ділянок та їх надання вказаним громадянам розглядалися 29 серпня 2014 року на сесії 46 Сокільської сільської ради де були прийняті відповідні рішення.

Заявник зауважує, що вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №676/3277/24 визнано ОСОБА_15 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 366, частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України та виправдано на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України у зв`язку із не доведенням, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення; визнано ОСОБА_15 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 366 та виправдано на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України у зв`язку із не доведенням, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Розглянувши заяву Фермерського господарства "Еко-Земля" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою спеціальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Частинами 2, 4 статті 320 ГПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №910/6052/16, від 07 серпня 2018 року у справі №915/1708/14.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 позов задоволено, витребувано з незаконного володіння Фермерського господарства "Еко-Земля" у комунальну власність Жванецької сільської ради земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :03:002:0011, яка розташована за адресою: с. Межигір, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що з наявних у матеріалах справи засвідчених архівних копій протоколу 46 позачергової сесії VI-го скликання Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району від 29 серпня 2014 року та усіх прийнятих рішень відповідної сесії, як документів постійного зберігання архівного фонду Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за 2014 рік, встановлено, що питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_2 на відповідній сесії не розглядалося, рішення Сокільської сільської ради від 29 серпня 2014 року №22, яке слугувало підставою для реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0011, сільська рада не приймала.

З огляду на викладене, наявна в матеріалах справи копія рішення від 29 серпня 2014 року №22, яке слугувало підставою для реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, судом оцінена критично.

Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_2 рішення повноважного органу місцевого самоврядування (про затвердження проєкту землеустрою та передачу в приватну власність) Сокільської сільської ради означає, що орган місцевого самоврядування, як власник землі, волю на відчуження цієї ділянки не виявив, тому вона вибула з володіння власника поза його волею без прийняття ним відповідного рішення.

Спосіб, у який земельна ділянка, з кадастровим номером :03:002:0011, вибула із комунальної власності, свідчить про низку послідовних дій щодо отримання в приватну власність з комунальної власності земельної ділянки з одночасним вчиненням дій щодо унеможливлення подальшого повернення такої земельної ділянки.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09 листопада 2023 року у справі №924/1022/22 рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постанова аргументована тим, що ОСОБА_2 як особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, виконав всі взаємопов`язані, послідовні дії, спрямовані на досягнення результату відповідно до вищенаведених норм. Орган місцевого самоврядування також вчинив такі ж взаємопов`язані, послідовні дії, що передували передачі земельної ділянки у власність громадянину: так, сільською радою надано дозвіл і в подальшому за участі голови сільради відбулося погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами.

Суд апеляційної інстанції вказав про те, що в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія рішення Сокільської сільської ради від 29 серпня 2014 року №22 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 як завершальний етап процедури, визначеної статтею 118 Земельного кодексу України. Рішення від 29 серпня 2014 року №22 підписане головою сільради і містить необхідні реквізити. Чинність такого рішення не була предметом судового розгляду.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження підроблення рішення від 29 серпня 2014 року №22, у тому числі відсутній обвинувальний вирок у межах кримінального провадження та висновок експертизи щодо підроблення підпису чи відбитку печатки на рішенні сесії.

Стверджуючи про відсутність рішення Сокільської сільської ради від 29 серпня 2014 року №22, прокурор повинен був пересвідчитися про відсутність кримінальної складової у діях осіб, підписи яких містяться у даному документі, на предмет його підроблення (фальсифікації). При цьому встановлений у кримінальному провадженні факт підробки офіційного документа виключав би необхідність визнання його незаконним чи скасування у господарському чи іншому провадженні, оскільки підроблений документ, по суті, є таким, що ніколи не видавався (не створювався), а суб`єкт його видачі не виражав волі, що закріплена в такому документі. Натомість наявність порушеного кримінального провадження №0000034 за частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України з огляду на приписи статті 61 Конституції України щодо презумпції невинуватості та статей 75, 76 Господарського процесуального кодексу України щодо підстав для звільнення від доказування та належності доказів, недостатньо для доведення підроблення рішення від 29 серпня 2014 року №22, як це доводить прокурор.

Досліджуючи зміст протоколу від 29 серпня 2014 року №1 46 позачергової сесії Сокольської сільської ради, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що в порядку денному питання №3 і №8 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку" не є персоналізованими, натомість чинність наявного рішення №22 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не зумовлює висновку про те, що рада не затверджувала технічну документацію із землеустрою та не приймала рішення про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .

Відображення процедури прийняття рішень на сесії ради у протоколі є прерогативою відповідних працівників ради і не залежить від волі ОСОБА_2 , яка, зі свого боку, вчинила відповідні дії, які передують прийняттю органом самоврядування рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, таким чином, - покладалася на легітимність добросовісних дій органу місцевого самоврядування.

На підставі договору дарування від 07 липня 2015 року №634 припинено право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_1 19 серпня 2020 року право власності на земельну ділянку зареєстровано за ФГ "Еко-Земля" на підставі акта приймання передачі нерухомого майна від 24 квітня 2020 року та рішення від 24 лютого 2020 року №1, видавник: ФГ "Еко-Земля", засновником якого є ОСОБА_1 .

Правомірність таких правочинів прокурор і позивач не спростували.

За відсутності доказів неправомірного набуття земельної ділянки ФГ "Еко-Земля" позовні вимоги про витребування земельної ділянки з володіння відповідача мають характер невиправданого втручання держави у право власності особи і не підлягають задоволенню.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі №924/1022/22 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09 листопада 2023 року у справі №924/1022/22 скасовано. Справу №924/1022/22 направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Вказане судове рішення мотивоване тим, що суд апеляційної інстанції формально підійшов до розгляду справи та не врахував висновки Верховного Суду щодо стандарту доказування "вірогідності доказів", а також не надав оцінки посиланням прокурора на те, що питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки та її передачу у власність на розгляд 46 позачергової сесії VI скликання колишньої Сокільської сільської ради 29 серпня 2014 року не виносилися, не розглядалися та відповідні рішення нею не приймалися, а встановлення факту службового підроблення офіційного документа (події злочину) є предметом доказування у кримінальному судочинстві, тоді як предметом доказування в цьому спорі є недотримання процедури набуття громадянами права власності на землю без прийняття шляхом голосування депутатами сільської ради рішень на пленарному засіданні сесії ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення їм землі та передачу її у власність (пункт 50 постанови).

Верховний Суд вказав про передчасність висновків суду апеляційної інстанції, які стали підставою для відмови у позові, про не підтвердження підроблення рішення Сокільської сільської ради від 29 серпня 2014 року №22 внаслідок відсутності обвинувального вироку в межах кримінального провадження та висновку експертизи щодо підроблення підпису чи відбитку печатки на рішенні сесії, оскільки предметом доказування у цій справі є не підробка підпису голови сільської ради у рішеннях, а відсутність волевиявлення його власника, а саме сесії Сокільської сільської ради на прийняття такого рішення (пункт 51 постанови).

Відображення процедури прийняття рішень на сесії ради у протоколі є прерогативою відповідних працівників ради, так само і належний документообіг, зберігання офіційних документів ради тощо не залежить від волі громадян/заявників, які зі свого боку вчинили відповідні дії, які передують прийняттю органом самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (пункт 52 постанови).

Водночас рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є одним із етапів процесу отримання такого права власності чи користування на земельну ділянку, однак отримання такого дозволу не гарантує особі набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим документом. Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (пункт 53 постанови).

Відсутність рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи користування є порушенням виключної компетенції органу місцевого самоврядування на розпорядження землею від імені народу України (пункт 54 постанови).

Суд зазначив, що вдавшись до оцінки питань №3 і №8 протоколу порядку денного сорок шостої позачергової сесії Сокільської сільської ради від 29 серпня 2014 року №1 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку", апеляційний господарський суд не врахував предмет доказування в межах справи, яка розглядається, і доводи прокурора щодо неприйняття Радою рішення №22 "Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність" на вказаному засіданні (пункт 55 постанови).

Тому, суд касаційної інстанції виснував, що апеляційна інстанція передчасно встановила обставини вибуття спірної земельної ділянки з комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування, не оцінивши наявність або відсутність факту їх прийняття в порядку, передбаченому законодавством з урахуванням стандартів доказування (пункт 56 постанови).

Колегія суддів звернула увагу на те, що в межах справи, яка розглядається, суду необхідно було встановити чи є останній набувач спірної земельної ділянки добросовісним. Однак, узагальнено зазначивши, що прокурор і позивач не спростували правомірність договору дарування від 07 липня 2015 року №634, акта приймання передачі нерухомого майна від 24 квітня 2020 року та рішення від 24 лютого 2020 року №1, апеляційний господарський суд не надав оцінки доводам про те, що ОСОБА_1 був директором ПП "Земля-2012", яке розробляло проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, яку він у подальшому отримав за договором дарування, так як і інші, отримані з посиланням на рішення, прийняті на цій же сесії та передав ФГ "Еко-Земля", директором якого він є. Додатково у позові вказано на вчинення низки подібних дій щодо сусідніх земельних ділянок. Однак, суд апеляційної інстанції не оцінив такі доводи, не спростував/не погодився з твердженнями щодо можливої недобросовісності відповідача у розумінні приписів 388 ЦК України, що у свою чергу впливає на правильність застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції до спірних правовідносин (пункт 74 постанови).

Також, Верховний Суд вказав, що суд фактично не дослідив в повному обсязі докази, які наявні в матеріалах справи та дійшов висновку про наявність підстав констатувати, що під час розгляду справи допущено порушення норм матеріального і процесуального права і такі порушення впливають на можливість повного та всебічного розгляду справи (пункт 76 постанови).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2024 року рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про те, що процедура набуття права приватної власності на спірну земельну ділянку не була дотримана. Відповідні рішення депутатами сільської ради шляхом голосування на пленарному засіданні сільської ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення землі та передачу її у власність не приймалися.

Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача спірного майна, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 був керівником та одним із учасників ПП "Земля 2012", котрим і розроблявся проєкт землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . Саме ОСОБА_1 і набув безоплатно у власність спірну земельну ділянку невдовзі після набуття на неї права власності ОСОБА_2 та підписав акт приймання передачі спірної земельної ділянки від 24 квітня 2020 року на користь відповідача двічі - як фізичною особою і як керівником відповідача.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач в особі його керівника мав знати про порушення порядку набуття ним майна всупереч законодавства, а відтак ФГ "Еко-Земля" не є добросовісним набувачем.

Крім того, у спірних правовідносинах мало місце безоплатне відчуження спірної земельної ділянки особою, яка не мала права її відчужувати - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , який в подальшому безоплатно її передав відповідачу, а враховуючи приписи частини 3 статті 388 Цивільного кодексу України, позивач має право витребувати спірну земельну ділянку навіть у випадку, якби відповідач був добросовісним набувачем.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 жовтня 2024 року постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2024 року та рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22 залишено без змін.

Суд касаційної інстанції вказав, що висновок судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для витребування у відповідача спірної земельної ділянки ґрунтується на встановлених цими судами обставинах незаконного вибуття спірної земельної ділянки з володіння територіальної громади за відсутності волевиявлення власника - Жванецької сільради на відчуження такої земельної ділянки у приватну власність, оскільки відповідне рішення про таке відчуження на пленарному засіданні органу місцевого самоврядування не приймалося.

Також відмітив, що за обставинами цієї справи ОСОБА_1 був керівником та одним із учасників ПП "Земля 2012", котрим і розроблявся проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . Саме ОСОБА_1 і набув безоплатно у власність спірну земельну ділянку невдовзі після набуття на неї права власності ОСОБА_2 та підписав акт приймання передачі спірної земельної ділянки від 24 квітня 2020 року на користь відповідача двічі - як фізичною особою і як керівником відповідача.

Погодився з висновками апеляційного суду, що відповідач в особі його керівника мав знати про порушення порядку набуття ним майна всупереч законодавства, а відтак ФГ "Еко-Земля" не є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки.

Суд заначив, що спірна земельна ділянка була безоплатно відчужена особою, яка не мала права її відчужувати ( ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 , який в подальшому безоплатно її передав відповідачу. Отже, враховуючи приписи частини 3 статті 388 ЦК України, позивач має право витребувати спірну земельну ділянку навіть у випадку, якби відповідач був добросовісним набувачем.

Обгрунтовуючи заяву про перегляд рішення від 01 червня 2023 року за нововиявленими обставинами заявник як на істотні обставини, посилається на висновки суду, викладені у вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року та ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у справі 676/3277/23, зокрема щодо підтвердження факту прийняття Сокільською сільською радою рішення позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради №22 від 29 серпня 2014 року показаннями свідків; протоколом 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради 29 серпня 2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що висновки Господарського суду Хмельницької області викладені в ухвалі від 30 липня 2025 року у справі №924/1022/22, є правильними, обґрунтованими та відповідають положенням статей 320 322 ГПК України і усталеній судовій практиці Верховного Суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що обставини, на які посилається заявник, уже були предметом дослідження під час неодноразового розгляду справи судами усіх інстанцій та враховані при ухваленні рішення. Як установлено, під час розгляду справи №924/1022/22 судом першої інстанції Фермерським господарством "Еко-Земля" подавалася заява (вихідна дата 02 березня 2023 року) щодо застосування строків позовної давності та додаткові докази, зокрема нотаріально засвідчені заяви свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 стосовно ухвалення рішення Сокільської сільської ради №22 від 29 серпня 2014 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_2 " на 46-й позачерговій сесії 6-го скликання. Усі ці докази були досліджені та отримали належну правову оцінку в рішенні Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року, та в подальшому така оцінка була підтримана в процесі апеляційного та касаційного оскарження вказаного рішення.

Місцевий суд правильно зазначив, що відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які згідно із законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тому факт прийняття рішення радою може підтверджуватися виключно документально протоколом сесії та самим рішенням, а не показаннями свідків. На підставі цього суд дійшов висновку, що такі показання не можуть підтверджувати факт прийняття або неприйняття рішення ради. Суди апеляційної та касаційної інстанцій погодилися із зазначеними висновками суду першої інстанції.

Під час апеляційного перегляду справи відповідач ФГ "Еко-Земля" одночасно з поданням письмових пояснень від 19 березня 2024 року подав нові заяви свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , які до суду першої інстанції не подавалися. Водночас жодних обґрунтувань причин їх неподання раніше не наведено. Як слушно зазначив суд першої інстанції, ці обставини також були предметом оцінки Північно-західного апеляційного господарського суду, про що вказано в постанові від 23 квітня 2024 року у справі №924/1022/22.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно акцентували увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 87 та статті 77 ГПК України обставини, які згідно із законом або звичаями ділового обороту мають бути відображені у відповідних документах, не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2024 року у справі №924/1022/22 зазначив, що протоколи сесії разом із рішенням ради є офіційними документами, які містять юридично значущу інформацію і мають правові наслідки, а тому на підставі показів свідків не можуть встановлюватися факти прийняття або неприйняття рішення органу місцевого самоврядування.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що досліджений документ, а саме рішення 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради №22 від 29 серпня 2014 року у встановленому законом порядку не приймалося. При цьому суд обґрунтовано врахував позицію прокурора щодо того, що наданий документ формально містить реквізити (назву, дату, підпис голови, гербову печатку), проте не підтверджує факту його ухвалення на пленарному засіданні сесії ради. Крім того, суд слушно встановив невідповідність зазначеного документа вимогам пунктів 26 28, 31, 36 Типової інструкції з діловодства №1242 та ДСТУ 4163-2003, оскільки у ньому відсутні обов`язкові реквізити (Державний Герб України, місце складання, код ЄДРПОУ, засоби зв`язку тощо), що характерні для справжніх рішень Сокільської сільської ради відповідного періоду.

Колегія суддів повністю погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції щодо застосування положень статті 320 ГПК України. Суд правильно зазначив, що нововиявленими можуть бути лише такі обставини, які існували на момент ухвалення рішення, але не були й не могли бути відомі заявнику, і які є істотними настільки, що їх врахування могло б призвести до іншого результату розгляду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, які ґрунтуються на переоцінці вже досліджених доказів, нові докази, подані після постановлення рішення, або зміна правової позиції суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі №904/3923/20, від 25 вересня 2024 року у справі №910/4490/22, від 14 квітня 2021 року у справі №9901/819/18.

Апеляційний суд також погоджується із правильним висновком, що вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000034 та ухвала Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у справі №676/3277/23 не є нововиявленими обставинами, оскільки вони не містять нових фактичних даних, а лише переоцінюють уже відомі обставини. Як зазначено місцевим судом, ці документи не спростовують фактів, покладених в основу рішення у справі №924/1022/22, а тому не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами.

Правильно також наведено судом першої інстанції посилання на практику Великої Палати Верховного Суду (ухвала від 03 листопада 2020 року у справі №910/8113/16, постанови від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13, від 25 травня 2021 року у справі №752/4995/17, від 12 квітня 2022 року у справі №904/3923/20, від 19 грудня 2024 року у справі №907/310/22), у яких підкреслено, що процедура перегляду рішення за нововиявленими обставинами не є повторним розглядом справи чи способом усунення судових помилок, а має на меті лише врахування нових істотних фактів, які могли вплинути на зміст рішення, якби були відомі суду раніше.

Згідно з частиною 5 статті 320 ГПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється лише в межах тих вимог, які були предметом первісного розгляду, і не може виходити за ці межі. Прийняття заяви про перегляд не означає автоматичного скасування рішення; підставою для його зміни може бути лише встановлення істотних нововиявлених обставин, яких у цій справі не встановлено.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність нововиявлених обставин у розумінні статті 320 ГПК України, які могли б вплинути на висновки суду при ухваленні рішення від 01 червня 2023 року у справі №924/1022/22.

Доводи апелянта про те, що вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 листопада 2024 року та ухвала Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року спростовують основний висновок рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року щодо відсутності волевиявлення Сокільської сільської ради на відчуження спірної земельної ділянки, є безпідставними.

Як встановлено судом першої інстанції, наведені рішення у кримінальному провадженні не містять нових фактичних даних, які не були б відомі заявникові або суду під час розгляду справи №924/1022/22. Питання щодо наявності чи відсутності рішення №22 Сокільської сільської ради від 29 серпня 2014 року про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки ОСОБА_2 у власність уже було предметом всебічного дослідження судами усіх інстанцій. Цим доказам, у тому числі наданим свідченням осіб, які заявляли про розгляд питання на сесії, надано належну оцінку.

Судами господарської юрисдикції було встановлено, що документ під назвою "Рішення №22 від 29 серпня 2014 року" не відповідає вимогам діловодства та не підтверджує факту ухвалення його радою, з чим погодився Верховний Суд. Таким чином, питання про наявність волевиявлення ради вже було вирішено і не потребує повторної оцінки.

У вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду та ухвалі Хмельницького апеляційного суду відсутні встановлені в порядку, передбаченому ГПК України, фактичні дані, що спростовують ці висновки. Зміст наведених рішень свідчить лише про оцінку показань свідків у межах кримінального провадження щодо наявності складу злочину, але не про встановлення юридичного факту прийняття або неприйняття рішення ради. Така оцінка не може підміняти чи змінювати висновки господарського суду, зроблені на основі безпосереднього дослідження доказів у справі.

Процесуальне законодавство прямо визначає, що нововиявленими є лише ті обставини, які об`єктивно існували на час ухвалення рішення, не були і не могли бути відомі заявнику, а їх встановлення могло б призвести до іншого результату розгляду справи. При цьому не можуть вважатися нововиявленими обставини, які ґрунтуються на переоцінці вже досліджених доказів або на повторній оцінці фактів, встановлених судами раніше (постанови Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі №904/3923/20, від 25 вересня 2024 року у справі №910/4490/22, від 14 квітня 2021 року у справі №9901/819/18).

З огляду на викладене, вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 листопада 2024 року та ухвала Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року не спростовують встановлених у справі №924/1022/22 обставин і не є нововиявленими у розумінні статті 320 ГПК України. Вони не містять жодного нового факту, що впливав би на юридичну оцінку суду першої інстанції, а лише повторно тлумачать уже досліджені обставини справи. Відтак, доводи апелянта є необґрунтованими та не спростовують законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

У відповідності до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали Господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року у справі №924/1022/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі статтею 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Еко-Земля" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року у справі №924/1022/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року у справі №924/1022/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/1022/22 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Постанова ухвалена з окремою думкою судді Маціщук А.В.

Повний текст постанови складений "01" грудня 2025 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.