ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 листопада 2025 рокуСправа № 912/2442/25
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши без виклику учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Народне слово" про винесення додаткової ухвали у справі № 912/2442/25
за позовом керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області, поданим в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, - Кіровоградської обласної ради,
до відповідача-1 Комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг",
відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Народне слово"
про розірвання договору оренди, зобов`язання звільнити та повернути приміщення,
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області, подана в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, - Кіровоградської обласної ради (далі позивач) - до Комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Народне слово" (далі - відповідач-2), в якій прокурор просить розірвати договір оренди (найму) майна (пам`ятки архітектури "Колишній особняк кінець 19 століття" (охоронний №37-кв), укладений між КП "Регіональний центр розвитку послуг" та ТОВ "Редакція газети Народне слово", від 14.06.2018 № 97, який нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за № 887; зобов`язати ТОВ "Редакція газети "Народне слово" звільнити та повернути з оренди у комунальну спільну власність територіальних громад сіл, селищ і міст Кіровоградської області нежитлове приміщення (пам`ятку архітектури "Колишній особняк кінець 19 століття" (охоронний №37-кв) загальною площею 713,2 кв.м, що розташоване за адресою: вул. В`ячеслава Чорновола, 46/60 у м. Кропивницькому, шляхом підписання з КП "Регіональний центр розвитку послуг" акта повернення з оренди орендованого майна.
Ухвалою від 25.09.2025 суд відкрив провадження у справі № 912/2442/25 за правилами загального позовного провадження; установив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; призначив підготовче засідання на 23.10.2025; запропонував позивачу до початку підготовчого засідання подати до суду письмові відомості про підтримання чи непідтримання позовних вимог прокурора.
03.10.2025 позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог прокурора.
13.10.2025 представник відповідача-2 подав до суду:
- відзив на позовну заяву (з додатками), в якому проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові та стягнути з позивача судові витрати; вказав, що судові витрати становлять 40 000 грн;
- клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (як додаток до відзиву);
Серед додатків до відзиву містяться також договір від 29.09.2025 про надання професійної правничої допомоги, ордер на надання правничої допомоги серії ВА № 1128804 від 11.10.2025, копія платіжної інструкції від 13.10.2025.
20.10.2025 прокурор подав до суду:
- письмові заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду;
- відповідь на відзив;
- клопотання про витребування у відповідача-2 доказів.
Відповідач-1 відзив на позовну заяву не подавав. 20.10.2025 подав до суду заяву, в якій навів пояснення на підтримання позовних вимог прокурора.
У підготовчому засіданні 23.10.2025 брали участь прокурор та представники відповідачів.
Протокольною ухвалою від 23.10.2025 суд відклав підготовче засідання до 10.11.2025, на підставі частини п`ятої статті 161 Господарського процесуального кодексу України дозволив учасникам справи подати до суду додаткові пояснення щодо характеру спірних правовідносин і підстав для представництва прокурором інтересів держави у відповідних правовідносинах.
24.10.2025 представник відповідача-2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких навів пояснення відповідно до протокольної ухвали від 23.10.2025.
07.11.2025 прокурор подав до суду:
- письмові пояснення відповідно до протокольної ухвали від 23.10.2025;
- клопотання про витребування у відповідача-2 доказів.
10.11.2025 представник відповідача-2 подав до суду заперечення на клопотання прокурора про витребування доказів.
У підготовчому засіданні 10.11.2025 брали участь прокурор та представники відповідачів.
У підготовчому засіданні 10.11.2025 суд залишив позовну заяву без розгляду, оскільки на підставі поданих учасниками справи доказів та наданих ними пояснень установив, що спірні правовідносини у справі пов`язані з діяльністю медіа, що, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», виключає можливість представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах та є підставою для залишення позовної заяви без розгляду за пунктом 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
17.11.2025 від представника відповідача-2 надійшла до суду заява від 15.11.2025 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Народне слово" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.
На обґрунтування заяви представник відповідач-2 посилається на частину другу статті 226 Господарського процесуального кодексу України і зазначає, що про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, а в ухвалі від 10.11.2025 про залишення позовної заяви без розгляду не вирішено питання про розподіл судових витрат.
За статтею 244 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішує лише питання про судові витрати додаткове судове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 17.11.2025 суд постановив вирішення питання про судові витрати здійснити без виклику учасників справи; прокурору та позивачу до 25.11.2025 запропоновано подати суду (за необхідності) письмово викладену позицію щодо заяви відповідача - 2.
21.11.2025 Кропивницька окружна прокуратура подала до суду заперечення на заяву відповідача-2, в яких просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 912/2442/25 щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу; у разі задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат розмір таких витрат на професійну правничу допомогу зменшити з урахуванням співмірності з обсягом та затраченим часом на надання таких послуг.
На обґрунтування заперечень прокурор зазначає, що судові витрати відповідача-2 на правову допомогу у сумі 40 000 грн є недоведеним, а їхній розмір завищений та неспівмірний із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Указує, що надані відповідачем-2 документи не містять опису робіт (послуг), їх вартості, порядку обчислення гонорару адвоката тощо. Відзив не містить опис послуг, що надаються, їхню вартість, що унеможливлює визначити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Аналізуючи час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг у справі № 912/2442/25, прокурор зазначає, що адвокат забезпечив участь лише у двох судових засіданнях (23.10.2025 та 10.11.2025) та підготовку відзиву на позовну заяву, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, заперечення на відповідь на відзив.
Прокурор зазначає, що правова допомога надається відповідачу-2 у справі про дострокове розірвання договору оренди (найма) майна. Такий спір є незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із розірванням договору оренди нерухомого майна, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час, відзив на позовну заяву, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, заперечення на відповідь на відзив містить незначний інформативний об`єм, окрім того містять один й той самий зміст. Крім того, прокурор зазначає, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, відзив на позовну заяву та долучені до нього документи неналежної якості, частина тексту яких недоступна до читання, а саме: текст блідий, нечіткий, розпливчастий, що зумовлювало неможливість вільно прочитати частину тексту і установити повний зміст документів.
Прокурор звертає увагу на приписи частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, вказує прокурор, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Прокурор виснує, що відповідач-2 не довів існування його витрат із сплати винагороди адвоката у сумі 40 000 грн як станом на час розгляду справи, так і у майбутньому.
Кіровоградська обласна рада правової позиції по суті заяви відповідача-2 не висловила.
Постановляючи цю додаткову ухвалу, суд виходить з такого.
Положення статті 59 Конституції України закріплюють, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частина сьома статті 43 Конституції України передбачає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частини перша, третя статті 131-2 Конституції України визначають, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Зазначеним приписам Конституції України кореспондує стаття 16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Частина перша статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
За приписами частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За частиною другою статті 226 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
За пунктом 1 частини першої, частиною третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Водночас суд має керуватися спеціальною нормою - частиною п`ятою статті 130 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Суд установив, що у відзиві, запереченнях та клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду відповідач-2 посилався на необґрунтованість дій з подання позову у спірних правовідносинах. За такого суд оцінює заяви відповідача-2 про розподіл судових витрат (наведену у відзиві та подану як окремий документ 15.11.2025) як такі, що подані, в тому числі, в порядку частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України.
Оскільки норма частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, то такі критерії слід встановлювати суду у кожній справі окремо, відповідно до встановлених обставин перебігу спірних правовідносин. Така позиція узгоджується із висновками, наведеними у додатковій постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №905/460/21.
Водночас, поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожним таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" - така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі 922/2017/17.
Крім того, поняття "необґрунтовані дії позивача" не є тотожним поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив як підставу для компенсації саме дії позивача, які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору (позов). Тобто предметом дослідження в такому випадку не може бути надання оцінки обґрунтованості позовних вимог, яка здійснюється судому разі ухвалення рішення по суті спору.
Ураховуючи зазначені вище і наведені в ухвалі від 10.11.2025 підстави залишення позову без розгляду, суд доходить висновку, що цей випадок підпадає під регулювання частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо підтвердження понесення відповідачем-2 витрат на правничу допомогу.
Прокурор вказує на неподання відповідачем-2 доказів оплати всієї суми, передбаченої договором про надання правничої допомоги, а також акта виконаних робіт, детального опису робіт та відсутності доказів порядку обчислення гонорару адвоката, а тому недоведеність розміру витрат на правничу допомогу.
Крім того, зазначає про неспівмірність витрат у сумі 40 000 грн з огляду на обсяг виконаної адвокатом роботи.
Суд установив, що реальність надання адвокатом правничої допомоги відповідачу-2 у справі № 912/2442/25 підтверджується матеріалами справи.
Зокрема, у матеріалах справи міститься договір про надання професійної правничої допомоги від 29.09.2025 (т.2, а.с. 111, далі - Договір), укладений між відповідачем-2 як Клієнтом і Адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» в особі керуючого партнера Усатенка Ю.Ю.
За умовами Договору:
- Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання в інтересах Клієнта надавати йому професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) Адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору (пункт 1.1 Договору);
- Адвокатське об`єднання бере на себе надання такої правничої допомоги: представництво в господарській справі № 912/2442/25 в Господарському суді Кіровоградської області (пункт 2.1 Договору);
- Клієнт зобов`язаний оплатити послуги Адвокатського об`єднання (підпункт «в» пункту 3.1 Договору);
- вартість правничої допомоги складає 40 000 грн (пункт 4.1 Договору);
- розмір витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі гонорар адвоката за даним договором є фіксованим (пункт 4.2 Договору);
- Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 6.1).
Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.
Представництво інтересів відповідача-2 в Господарському суді Кіровоградської області у справі № 912/2442/25 здійснював адвокат Усатенко Юрій Юрійович на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВА № 1128804 від 11.10.2025 (т.2, а.с. 112), виданого на підставі договору про надання правничої допомоги від 29.09.2025. З ордера вбачається, що він виданий Адвокатським бюро «Усатенко і Усатенко».
У матеріалах справи також міститься платіжна інструкція від 13.10.2025 (т.2, а.с. 113) про сплату ТОВ "ГГ "Народне слово" Адвокатському об`єднанню «Усатенко і Усатенко» 20 000 грн.
Договір про надання професійної правничої допомоги передбачає надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги відповідачу-2 у Господарському суді Кіровоградської області у справі № 912/2442/25, представництва в судах вищих інстанцій або в інших справах договір не передбачає.
За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї прав та обов`язків (рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рп/99 за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України).
Будь-яка процесуальна дія в суді однієї особи в інтересах іншої особи, внаслідок якої вона набуває певних прав та обов`язків (у тому числі підписання та/або подання певного процесуального документа до суду) є представництвом.
Матеріалами справи підтверджується реальність надання адвокатом Усатенком Ю.Ю. правничої допомоги відповідачу-2 у справі № 912/2442/25, зокрема адвокат підписав і подав до суду:
- відзив із засвідченими ним додатками;
- клопотання про залишення позовної заяви без розгляду;
- заперечення на відповідь на відзив з додатком;
- заперечення проти клопотання про витребування доказів.
Прокурор зазначає, що відзив, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, заперечення на відповідь на відзив містять один і той самий зміст. Суд зазначає, що тексти цих документів, безумовно, є різними, хоча і містять аргументи, які повторюються, що не є забороненим для цілей їх підготовки і подання до суду. Відзив, крім доводів щодо відсутності підстав для представництва, містить також заперечення проти стверджуваних у позові порушень договору оренди, а також обґрунтування таких заперечень тощо. Клопотання про залишення позову без розгляду містить розширене обґрунтування позиції відповідача-2 з цього питання. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач-2 навів обґрунтування характеру спірних правовідносин, виконуючи протокольну ухвалу від 23.10.2025, якою дозволено подати відповідні письмові пояснення. Необхідність подання заперечень на клопотання про витребування доказів відповідач-2 пояснив необхідністю реагування на заявлене прокурором клопотання.
Прокурор вказує, що адвокат Усатенко Ю.Ю. брав участь лише у двох підготовчих засіданнях 23.10.2025 та 10.11.2025, водночас суд бере до уваги, що більше засідань у справі № 912/2442/25 і не призначалось, тобто представник відповідача-2 узяв участь в усіх призначених у справі засіданнях.
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 Господарського процесуального кодексу України, має обов`язок дослідити та оцінити надані заявником документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами, та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, у розумінні положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Обсяг наданих адвокатом послуг у цій справі підтверджується матеріалами справи, зокрема поданням адвокатом зазначених вище відзиву, клопотання про залишення позову без розгляду, запереченнями на відповідь на відзив, запереченнями на клопотання про витребування доказів, протоколами засідань із зазначенням представників учасників справи, які брали у них участь.
Посилання на необхідність подання детального опису виконаних робіт спростовується положеннями договору про надання професійної правничої допомоги, які передбачають фіксований розмір гонорару адвоката.
Доводи про відсутність доказів оплати відповідачем-2 адвокату суми гонорару суд не приймає з огляду на таке.
За умовами договору про надання професійної правничої допомоги, гонорар адвоката є фіксованим і становить 40 000 грн. Договір передбачає обов`язок відповідача-2 оплатити послуги адвокатського об`єднання, тобто суму розміром 40 000 грн.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Щодо якості друку підготовлених відповідачем-2 документів, зокрема відзиву та клопотання про залишення позову без розгляду, суд зазначає, що якість друку (яскравість, чіткість тощо) цих документів, які надійшли до суду в паперовій формі і містяться у справі, не бездоганна, але, тим не менше, дозволяє установити їх повний зміст.
Також матеріали справи свідчать, що прокурор і відповідач-1 відреагували на подані відповідачем-2 відзив і клопотання про залишення позову без розгляду, тобто реалізували свої процесуальні права.
Щодо складності справи суд зазначає, що відповідна справа не належить до категорії справ, які можуть розглядатися в порядку спрощеного провадження, тому не відноситься до справ незначної складності.
Позовна заява прокурора, як за змістовним наповненням аргументами, посиланнями на обставини та норми права тощо, так і за обсягом доданих до неї документів, є об`ємною, зокрема, становить 247 аркушів першого тому справи і 22 аркуші другого тому справи.
Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду із позовом у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним як відповідач. Отримавши поданий до нього позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею, і така оплата у формі гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
Суд вказує, що залишення позовної заяви без розгляду не може нівелювати права відповідача-2 на отримання компенсації понесених ним судових витрат, необхідність яких була зумовлена реалізацією права на судовий захист у межах ініційованого прокурором в інтересах держави в особі позивача судового спору.
Суд зазначає, що відповідач-2 упродовж підготовчого провадження займав активну процесуальну позицію, подаючи відзив на позов, заперечував проти позовних вимог, додавши до першої заяви по суті справи (відзиву) клопотання про залишення позову без розгляду, надавши докази понесення судових витрат на правничу допомогу адвоката та докази на підтвердження власної правової позиції; надав пояснення відповідно до протокольної ухвали від 23.10.2025; брав участь у всіх призначених у справі підготовчих засіданнях.
Необхідно звернути увагу, що в договорі про надання правничої допомоги його сторони визначили фіксований розмір гонорару, який не залежить від конкретного обсягу виконаної адвокатом роботи. Проте, суд вважає обсяг вчинених адвокатом дій, пов`язаних із захистом інтересів клієнта у цій справі, достатньо значним (підготовка відзиву на позов з додатками, заперечень на відповідь на відзив, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, заперечення на клопотання прокурора про витребування доказів, а також безпосередня участь у двох засіданнях) та таким, що цілком відповідає розміру визначеної йому винагороди.
Суд вважає встановлений у договорі між адвокатським об`єднанням та клієнтом розмір гонорару співмірним із характером та складністю справи № 912/2442/25, а також фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, зокрема кількістю і змістовним наповненням поданих у справі заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, а також участю у засіданнях.
Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази та/або обґрунтування, які б підтвердили неналежність послуг адвоката у цій справі.
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для зменшення розміру компенсації витрат відповідача-2 на правову допомогу.
З огляду на зазначене, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для компенсації понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000 грн.
Крім того, суд зазначає таке.
Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України визначає, що представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, здійснює прокуратура.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18).
Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
У постанові від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 Велика Палата Верховного Суду вказала, що, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 також узяла до уваги, що за частиною п`ятою статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. Дещо інший механізм визначено цією ж статтею стосовно звернення з позовом прокурора. Зокрема, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Водночас, вказує Велика Палата Верховного Суду, загальна норма частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті (стосовно права укладати мирові угоди).
Частина друга статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Частини перша та друга статті 42 Господарського процесуального кодексу України містять переліки прав та обов`язків учасників справи, які не є вичерпними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 дійшла висновку, що за змістом наведених положень процесуального закону прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених відповідним процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом, він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду.
З урахуванням наведеного, виснує Велика Палата Верховного Суду, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.
Отже, понесені відповідачем-2 витрати на правничу допомогу мають компенсуватися за рахунок прокуратури.
Одночасно суд ураховує, що Кропивницька окружна прокуратура, яка подала позовну заяву у цій справі, не має статусу юридичної особи, діє без ідентифікаційного коду (який є обов`язковим реквізитом виконавчого документу) та підпорядкована Кіровоградській обласній прокуратурі (яка має ідентифікаційний код), тому саме на Кіровоградську обласну прокуратуру як юридичну особу мають бути покладені витрати відповідача-2 на професійну правничу допомогу задля забезпечення виконуваності судового рішення та забезпечення принципу відшкодування стороні судових витрат.
Додатково суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Господарського процесуального кодексу України, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).
У зв`язку із залишенням позовної заяви без розгляду, судовий збір, сплачений у сумі 6 056 грн за платіжною інструкцією від 03.09.2025 № 2136 за подання позовної заяви, може бути повернутий ухвалою суду Кіровоградській обласній прокуратурі за її письмовим клопотанням.
Керуючись статтями 2, 123, 126, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Народне слово" про винесення додаткової ухвали задовольнити.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в десятиденний строк безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
5. Копії ухвали направити учасникам справи до електронних кабінетів.
Дата складення повної ухвали - 27.11.2025.
Суддя Б.М. Кузьміна