ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 р. м. Житомир Справа № 906/594/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Воробйова І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Кармазіна Г.А., діє на підставі довіреності від 17.04.2025 (дійсна до моменту скасування) ( приймала участь в судового засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: Парфьонов В.О. - голова організації, згідно із наказу №1 від 20.11.2012.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства Звягельської міської ради "Звягельтепло"

до Новоград-Волинської міської організації ветеранів

про стягнення 30 047,93 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 29 607,83 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2024 по 13.04.2025; 440,10 грн. заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період з 01.01.2024 по 30.04.2025.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.05.2025 Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

В послідуючому господарський суд ухвалою від 03.06.2025 позовну заяву залишено без руху; Комунальному підприємству Звягельської міської ради "Звягельтепло" надано строк (протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду) для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду доказів сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн., сплаченого на вірні платiжнi реквiзити.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

10.06.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на норми ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно яких ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.

01.07.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та посилався на норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

16.09.2025 Господарський суд Житомирської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2017 між Новоград-Волинською міською організацією ветеранів (відповідач/орендар/споживач) та Управлінням житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності міської ради (позивач/орендодавець) укладено договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Новограда-Волинського №48 (2017), згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно комунальної власності - нежитлове приміщення загальною площею 51,4 кв.м, що розташоване за адресою: Житомирська область, м. Звягель, вул. Соборності, 13 (приміщення).

Термін дії даного договору є з 01.11.2017 по 01.10.2020.

Відповідно до п.п. 5.10. договору оренди орендар зобов`язується самостійно сплачувати фактичні витрати за користування землею, комунальними послугами (водою, каналізацією, теплом, електроенергією та ін.). Розрахунки проводити безпосередньо з постачальниками, укладаючи з ними договори про надання послуг.

Як відзначив позивач при зверненні з даним позовом до суду, відповідач не повернув приміщення, наполягаючи на тому, що зазначений договір оренди є пролонгованим. Звягельська міська рада Житомирської області, в свою чергу, звернулася до суду з позовом до Новоград-Волинської міської організації ветеранів про зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, шляхом виселення із нежитлового приміщення загальною площею 54,1 кв.м., розташованого за адресою: вул. Соборності, 13 в м. Звягель.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 13.01.2025 у справі №906/878/24 ухвалено: Новоград-Волинській міській організації ветеранів () усунути Звягельській міській раді Житомирської області () перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, шляхом звільнення нежитлового приміщення загальною площею 54,1 кв.м., розташованого за адресою: вул. Соборності, 13 м. Звягель.

Як встановлено судом з Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" постановою Касаційного господарського суду від 12.08.2025 рішення Господарського суду Житомирської області від 13.01.2025 у справі № 906/878/24 залишено в силі.

Разом з тим, слід відзначити, що сторони не заперечували, що нежитлове приміщення загальною площею 54,1 кв.м., розташованого за адресою: вул. Соборності, 13 в м. Звягель перебувало в користування відповідача станом на день звернення до суду з даним позовом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2021 № 1022 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830" було затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

КП ЗМР "Звягельтепло" розмістило текст публічного договору приєднання на веб-сайті підприємства і він є загальнодоступним (далі - Публічний договір).

Відповідно до пункту 4. Публічного договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Всупереч вимогам чинного законодавства та п. 5.10 Договору оренди відповідач заяву-приєднання до Публічного договору не підписав, проте послугою користувався, а тому позивач вважає відповідач таким, що приєднався до умов Публічного договору.

Здійснення нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії Приміщення визначається за показниками загальнобудинкового лічильника теплової енергії СВТУ- 11Т, зав. №5158, що встановлений за адресою: м. Звягель вул. Соборності, 13/1.

Нарахування плата за послугу з постачання теплової енергії здійснювалося:

- у період з 01.01.2024 по 29.03.2024 - за тарифом 2979,41 грн./Гкал (без ПДВ), який затверджений рішенням Звягельської міської ради від 11.10.2023 №918 для потреб інших споживачів;

- у період з 14.10.2024 по 13.04.2025 - за тарифом 3214,12 грн./Гкал (без ПДВ), який затверджений рішенням Звягельської міської ради від 09.10.2024 №1289 для потреб інших споживачів.

Також позивачем здійснювалось нарахування абонентської плати:

- у період з 01.01.2024 по 30.09.2024 включно - у розмірі 26,50 грн. (з ПДВ) на місяць на одного абонента - встановлено наказом №99А від 31.10.2023;

- у період з 01.10.2024 по 30.04.2025 включно - у розмірі 28,80 грн. (з ПДВ) на місяць на одного абонента - встановлено наказом №57 від 30.09.2024.

Проте, як зазначив позивач, відповідач не проводив розрахунку за надані позивачем послуги, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України (застосовується, так і на дату подання позову позивачем до Господарського суду Житомирської області, і станом на момент виникнення спірних правовідносин ГК України був чинним) унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами (ч. 5 ст. 275 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як зазначалося раніше, Новоград-Волинська міська організація ветеранів орендує вищевказаний об`єкт нерухомого майна згідно Договору № 48 (2017) оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Новоград-Волинський, укладеного з орендодавцем Управлінням житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності міської ради.

Сторони при розгляді справи не заперечували, що відповідач користувався нежитловим приміщенням загальною площею 51,4 кв.м, що розташоване за адресою: Житомирська область, м. Звягель, вул. Соборності, 13 в період з червня 2024 року по 13.04.2025.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача наявні відомості про юридичну особу Громадську організацію - Новоград-Волинську міську організацію ветеранів.

З інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача вбачається, що останній здійснює такі види діяльності: 94.99 Діяльність інших громадських організацій, н. в. і. у. (основний) та 94.99 Діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у. Розмір статутного капіталу даної громадської організації становить 0.00 грн.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 21 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання зі статусом юридичної особи має право: здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об`єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, судом встановлено, що основним, так і іншими видами економічної діяльності Громадської організації відповідача Новоград-Волинської міської організації ветеранів є "діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у." (КВЕД 94.99). Будь-які інші види підприємницької діяльності у виписці не зазначені.

З вищевикладеного слідує, що відповідач є неприбутковою організацією.

Статтею 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що органи державної виконавчої влади, місцеві органи державної виконавчої влади і самоврядування, у межах своєї компетенції надають ветеранським організаціям фінансову підтримку, кредити з коштів відповідних бюджетів, а також безплатно надають будинки, приміщення, обладнання та інше майно, необхідне для здійснення їх статутних завдань.

Вказаною нормою також передбачено, що ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.

Частиною 1 ст.17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Оскільки Громадська організація - Новоград-Волинська міська організації ветеранів є неприбутковою добровільною громадською організацією, створеною в інтересах громадян, що виконували свій військовий або службовий обов`язок в бойовій обстановці, господарський суд дійшов висновку, що на відповідача поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Водночас, ст. 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачає пільги за користування комунальними послугами для ветеранських організацій незалежно від масштабу їх діяльності (всеукраїнські чи місцеві), а тому відповідач має право на пільги, передбачені вказаним Законом.

Даний Закон є спеціальним у спірних правовідносинах, так як Закон України "Про теплопостачання" покладає на споживачів загальний обов`язок оплати споживання теплової енергії, а Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" унормовує реалізацію такого обов`язку з боку ветеранів війни та організацій таких ветеранів.

Оскільки відповідач відповідно до ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" звільняється від плати за користування комунальними послугами в межах середніх норм споживання (надання), у приміщеннях, які він займає, то позивач має право заявляти до стягнення заборгованість за спожиті комунальні послуги понад такі середні норми споживання (надання) комунальних послуг.

Проте із доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості за спожиту теплову енергію за спірні періоди, не вбачається, що позивачем враховано спеціальний статус відповідача при здійсненні нарахувань за надане тепло, абонентську плату у спірний період.

Також слід відзначити, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження середніх норм споживання комунальних послуг централізованого опалення у приміщенні, яке займає відповідач, а відтак не довів, що заявлена ним до стягнення сума заборгованості з оплати послуг централізованого опалення, а також надання послуг за індивідуальним та публічним договорами, є нарахованою сумою понад середні норми споживання цих послуг відповідачем (надання цих послуг позивачем) у спірний період.

Таким чином, позивач не довів, що у межах даного спору порушуються його права саме відповідачем, оскільки від плати за користування комунальними послугами в межах середніх норм споживання (надання), у приміщенні, яке займає відповідач, останній протягом спірного періоду звільнений на підставі ст. 20 вказаного Закону, та при цьому доказів, що заявлена до стягнення заборгованість нарахована за послуги, спожиті відповідачем поза середніх норм їх споживання відповідачем (надання відповідачу) у спірний період, позивач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.12.25

Суддя Кудряшова Ю.В.

Список розсилки:

1 - позивачу в Електронний кабінет

2 - відповідачу в Електронний кабінет

+ на ел. пошту: