ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05 грудня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1221/25
Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,
розглянув без виклику учасників справи заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Аком Груп" від 25.11.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аком Груп"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термокерамік-К"
про стягнення 1 276 625,78 грн
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.11.2025 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Термокерамік-К" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аком Груп" 790319,62 грн заборгованості, 152164,54 грн інфляційних, 141041,43 грн пені, 16252,88 грн судового збору; у стягненні 193100,19 грн пені відмовлено; ухвалено в порядку ст. 221 ГПК України, вирішити питання про судові витрати без повідомлення учасників справи, встановлено строк для подання доказів для вирішення питання про судові витрати - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду - до 25.11.2025 (включно).

26.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява від 25.11.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

28.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло пояснення.

Розглядаючи заяву представника позивача від 25.11.2025 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн, суд враховує таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 ст.124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, у позовній заяві представник позивача вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 60000,00 грн витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні 20.11.2025 представник позивача повідомив про намір подати заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

26.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява від 25.11.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн з доказами на підтвердження понесених витрат.

Таким чином, позивач дотримався вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки його представник зробив заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів та надав докази понесення таких витрат.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога Товариству з обмеженою відповідальністю "Аком Груп" по справі надавалася адвокатом Кондратюком Володимиром Веніаміновичем, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги серії АС №1154241 від 01.09.2025 (а.с.138).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Положеннями п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2025 між адвокатом Кондратюком Володимиром Веніаміновичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аком Груп" (замовник, позивач) був укладений договір про надання правової допомоги №38/25 (а.с.139), відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання по наданню правової допомоги та представленню інтересів замовника під час підготовки, подання до суду та розгляду судами першої і апеляційної інстанції справи за позовом замовника до ТОВ "Термокерамік-К" про стягнення заборгованості за договором поставки.

За умовами п.4.1 договору, замовник за надання правничої допомоги на умовах цього договору сплачує адвокату гонорар у сумі 30000,00 грн, з яких 15000,00 грн підлягають сплаті протягом 10 днів з дня підписання цього договору, а 15000,00 грн підлягають сплаті протягом десяти днів з дня постановлення рішення судом першої інстанції або ухвали про закриття провадження у справі, або ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з актом передачі-приймання правової допомоги від 24.11.2025 адвокат Кондратюк В.В. надав, а клієнт прийняв послуги на загальну суму 64000,00 грн (а.с.140), а саме:

1. З`ясування фактичних обставин справи у клієнта, 1 год., 2000,00 грн.

2. Виготовлення копій документів, формування досьє, 1 год., 2000,00 грн.

3. Вивчення законодавства по правовому питанню, 1 год., 2000,00 грн.

4. Вивчення та узагальнення судової практики по правовому питанню, 1 год., 2000,00 грн.

5. Підготовка та подання до суду позовної заяви, 12 год., 48000,00 грн.

6. Підготовка та подання до суду заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, 1 год., 2000,00 грн.

7. Участь у судових засіданнях Господарського суду Житомирської області, 2 год., 8000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн до суду надано платіжну інструкцію №279 від 19.08.2025 на суму 15000,00 грн та платіжну інструкцію №325 від 24.11.2025 (а.с.141, 142).

Згідно з поясненням представника позивача від 27.11.2025, обґрунтування судових витрат позивача на професійну правову допомогу адвоката у сумі 30000,00 грн наведено у заяві про ухвалення додаткового рішення та підтверджено детальним розрахунком, наведеним в акті передачі-приймання правової допомоги від 24.11.2025, у якому сторони підтвердили, що адвокатом Кондратюком В.А. при наданні позивачу правової допомоги у цій справі затрачено 19 год. вартістю 64000,00 грн. Разом з тим, хоча вартість правової допомоги адвоката позивачу склала 64000,00 грн, але оскільки договором про надання правової допомоги №38/25 передбачено обов`язок позивача сплатити за надану правову допомогу лише 30000,00 грн і таку вартість позивач сплатив адвокату, тому позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача саме такої суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, тобто в межах понесених витрат.

У ч. 2 ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про зменшення суми витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача до суду не надходило.

Згідно ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятоюсьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Проаналізувавши в сукупності все вищевикладене, суд вважає, що загальна вартість наданих послуг правової допомоги, зазначена у акті передачі-приймання правової допомоги від 24.11.2025, у розмірі 64000,00 грн є завищеною, не відповідає розміру гонорару, погодженого адвокатом та позивачем у п.4.1 договору про надання правової допомоги №38/25 від 15.08.2025, та розміру фактично сплачених відповідачем адвокату коштів за надані послуги, а саме: 30000,00 грн. При цьому суд враховує, що до стягнення з відповідача фактично заявлено витрати на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн, тому суд саме з урахуванням цієї суми здійснює аналіз наданих адвокатом послуг, наведених в акті передачі-приймання правової допомоги від 24.11.2025.

При цьому суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн, порівняно з об`ємом фактично наданих послуг, які були реальними та необхідними, враховуючи предмет спору та складність справи (справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження), є неспіврозмірними та завищеними, тобто не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспіврозмірні із виконаною роботою, яка була необхідна саме для розгляду даної справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що даний спір не відноситься до категорії складних справ, які потребують додаткового вивчення судової практики, опрацювання значного обсягу доказової бази, спір у справі не є нестандартним або нетиповим з юридичної точки зору, у позивача в наявності були всі документи, необхідні для підготовки позовної заяви, тому від адвоката не вимагалося додаткових дій щодо їх збирання (витребування) та значного обсягу часу та зусиль для підготовки відповідних документів до суду.

Крім того, виокремлені послуги "з`ясування фактичних обставин справи", "вивчення законодавства по правовому питанню", "вивчення та узагальнення судової практики", "підготовка та подання до суду позовної заяви" є складовими однієї послуги - з підготовки позовних матеріалів для подання до суду.

Також суд враховує те, що послуга "виготовлення копій документів, формування досьє" не є різновидом правничої допомоги та не вимагає застосування професійних знань адвоката, а тому такі дії не можуть бути віднесені до витрат на правничу допомогу.

За вказаного, суд враховує, що по даній справі адвокатом Кондратюком В.В. було фактично надано послуги з підготовки позовних матеріалів, у тому числі зі складання позовної заяви, подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 24.09.2025 (а.с.102) та від 22.10.2025 (а.с.116), а також адвокат брав участь у судових засіданнях 13.10.2025 та 20.11.2025 (а.с.112, 128). При цьому судом взято до уваги, що відповідач відзиву на позовну заяву не надав, свого представника у судові засідання не направив і така поведінка відповідача не призвела до необхідності вчинення додаткових процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд вважає, що співрозмірною до наданих адвокатом послуг у цій справі буде вартість цих послуг у розмірі 15000,00 грн.

При цьому, враховуючи приписи ч.4 ст.129 ГПК України, вказані витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 12731,13 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача від 25.11.2025 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Термокерамік-К" (12549, Житомирська область, Житомирський район, село Мамрин, вул. Залізнодорожня, буд. 22, ід. код 35144148) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аком Груп" (80100, Львівська область, місто Червоноград, вул. С.Бандери, буд. 50, ід. код 37796327):

- 12731, 13 грн витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 05.12.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу та відповідачу - через систему "Електронний суд".