ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 916/2806/23(916/2527/18)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Пєскова В.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду

від 25.06.2025

у складі колегії суддів: Філінюка І.Г. - головуючий, Аленіна О.Ю.,

Принцевської Н.М.,

у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "КАНТІЄРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВИЩА ШКОЛА РЕКЛАМИ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_2 ;

2. ОСОБА_3 ;

3. ОСОБА_4 ;

4. ОСОБА_1 ;

5. ОСОБА_5 ;

6. ОСОБА_6

про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Публічне акціонерне товариство "БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ" (далі - ПАТ "БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВИЩА ШКОЛА РЕКЛАМИ" (далі - ТОВ "Компанія "ВИЩА ШКОЛА РЕКЛАМИ") у якій просило Суд застосувати наслідки недійсності до нікчемних правочинів, а саме:

- Договору про врегулювання заборгованості від 12.03.2015, укладеного між ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" та ТОВ "Компанія "ВИЩА ШКОЛА РЕКЛАМИ";

- згоди ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ", як одностороннього правочину, оформленого листом від 19.03.2015 за вих. № 1754/25, на продаж нерухомого майна, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки, посвідченим 17.11.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Каплуном Ю.В. за реєстровим №18769, та майна, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки, посвідченим 27.09.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Н.М. за реєстровим № 1466,

шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних записів.

2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 позов задоволено;

поновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 3748922 від 17.11.2010 щодо предмета іпотеки - нежитлові приміщення І та ІІ поверхів, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01;

поновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме запису про заборону відчуження № 3748891 від 17.11.2010 щодо предмета іпотеки - нежитлові приміщення І та ІІ поверхів, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01;

поновлено у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис про обтяження № 11660191 від 28.09.2011 щодо предмета іпотеки - майнові права на двох поверхову будівлю творчих майстерень з горищем.

3. Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , скаржниця) звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила поновити строк на звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 у справі № 916/2806/23 (916/2527/18), скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "КАНТІЄРО".

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

4. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 у справі №916/2806/23 (916/2527/18).

5. Апеляційний господарський суд зазначив, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 у справі №916/2806/23 (916/2527/18) залишено без змін.

6. Дослідивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга не містять інших доводів, аніж доводи, зазначені в апеляційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та які вже були розглянуті і оцінені судом апеляційної інстанції.

7. З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та відповідно до частини п`ятої статті 272 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) про наявність правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

8. ОСОБА_1 15.07.2025 звернулась з касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 у справі №916/2806/23 (916/2527/18).

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/2806/23 (916/2527/18) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.07.2025.

10. Ухвалою Верховного Суду від 05.08.2025 касаційну скаргу залишено без руху у відповідно до статті 292 ГПК України, надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

11. 15.08.2025 заявницею засобами електронного зв`язку, подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору в розмірі 3 028, 00 грн.

12. Відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2806/23 (916/2527/18) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.09.2025.

13. Ухвалою від 08.09.2025 Верховний Суд у зазначеному складі відкрив касаційне провадження у справі № 916/2806/23 (916/2527/18) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025;

ухвалив здійснити перегляд ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 у справі № 916/2806/23 (916/2527/18) в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

14. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

15. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 15.07.2025 № 478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.07.2025 № 4524-IX, Верховний Суд розглядає справу № 916/2806/23 (916/2527/18) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

( ОСОБА_1 )

16. В обґрунтування вимог касаційної скарги заявниця зазначила, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 у справі № 916/2806/23 (916/2527/18) надійшла до суду 10.06.2025, а апеляційний розгляд справи № 916/2806/23 (916/2527/18) закінчено 19.06.2025, тому відсутні підстави для застосування в цьому випадку статті 272 ГПК України.

17. Також у касаційній скарзі зазначено, що окрім виокремлених судом підстав подання апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд не врахував, що ОСОБА_1 ще й на такі підстави його незаконності: судом першої інстанції неправильно застосовано статтю 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; суд не взяв до уваги позицію Верховного Суду щодо питання наявності добросовісного набувача іпотечного майна; суд не дослідив питання щодо належного відповідача по справі та неправильно застосував статтю 48 ГПК України, статтю 23 Закону України "Про іпотеку"; всупереч частині четвертій статті 191 ГПК України, суд першої інстанції прийняв визнання позову відповідачем.

18. Під час судового засідання 19.06.2025, скаржниці було зроблено зауваження про те, що представник надає пояснення щодо своєї апеляційної скарги, однак, розглядається апеляційна скарга інших осіб, тому доводи, не зазначені у скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , не можуть бути прийняті до уваги судом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

19. Відповідно до вимог частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

21. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

22. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

23. Предметом касаційного оскарження в цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції, постановлена за результатом розгляду апеляційної скарги, подання якої суд апеляційної інстанції кваліфікував як поданої у порядку статті 272 ГПК України.

24. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішення апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.

25. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

26. Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на касаційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм ГПК України.

27. У процедурі оскарження судового рішення першої інстанції процесуальним законом встановлено виправдані обмеження, спрямовані на забезпечення оперативності господарського процесу, попередження виникнення правових колізій та дотримання принципу юридичної визначеності, що є одним із істотних елементів принципу верховенства права.

28. Такі обмеження знаходять своє відтворення в положеннях ГПК України щодо прийнятності апеляційної скарги, зокрема, і у приписах статті 272 цього Кодексу - щодо порядку розгляду апеляційної скарги, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

29. Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 272 ГПК України:

- якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

- суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи;

- суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

30. Отже, для розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, суд має встановити наявність таких передумов для відкриття провадження:

1) особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду;

2) доводи, що покладені в основу апеляційної скарги, не розглядалися під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.

31. У цьому висновку Верховний Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 19.10.2018 у справі № 910/2002/17, від 12.03.2020 у справі № 910/10364/16, від 18.06.2020 № 44/380-б, від 10.09.2020 у справі № Б13/115-12, від 26.09.2023 у справі № 911/1245/21(911/3210/23).

32. Водночас, належною підставою для відмови у відкриті апеляційного провадження, зокрема згідно з частиною п`ятою статті 272 ГПК України, є встановлення тотожності підстав та аргументів, викладених у первісній апеляційній скарзі, та мотивів в постанові суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду, з тими аргументами та підставами, що їх викладено особою, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України.

33. Тотожність висновків, викладених у первісній постанові суду апеляційної інстанції, тим мотивам, що їх викладено особою - апелянтом, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України, визначається шляхом логічного співставлення відповідних аргументів та їх змістовним співпадінням (подібні правові висновки сформовані у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №910/25520/13, від 12.02.2021 у справі №913/567/19, від 11.05.2023 у справі № 908/1324/21, від 08.06.2023 у справі № 927/149/22, від 12.04.2023 у с праві № 911/3132/17).

34. Суд апеляційної інстанції, аналізуючи та співставляючи зміст відповідних аргументів, має виходити також зі змісту міжнародних зобов`язань України, зокрема, змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, серед іншого, передбачає повагу до судового рішення, що набрало законної сили, та недопущення задоволення апеляційної скарги, поданої згідно зі статтею 272 ГПК України з підстав, які за своїм матеріально-правовим навантаженням не є істотними для вирішення конкретного спору.

Щодо розгляду касаційної скарги по суті

35. За змістом оскаржуваної ухвали вбачається, що суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , зазначив, що ухвалою апеляційного господарського суду від 16.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 по справі №916/2806/23 (916/2527/18) - залишено без руху.

36. Водночас, оскільки постановою апеляційного господарського суду від 19.06.2025 апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 у справі №916/2806/23 (916/2527/18) залишено без змін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

37. Колегія суддів звертає увагу, що частини перша, друга статті 260 ГПК України передбачають, що апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

38. При цьому, згідно з частиною третьою статті 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

39. Як свідчать наявні матеріали справи, апеляційна скарга ОСОБА_7 була подана 26.02.2025, а апеляційна скарга ОСОБА_2 надійшла до суду 03.03.2025. При цьому, обидві апеляційні скарги залишалися судом апеляційної інстанції без руху.

40. Крім того, за наявними матеріалами справи вбачається, що апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до апеляційного господарського суду 10.06.2025 та була передана для розгляду в межах справи № 916/2806/23 (916/2527/18) раніше визначеному складу суду, що підтверджується протоколом від 10.06.2025.

41. Ухвалою від 16.06.2025 апеляційний господарський суд залишив без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 по справі № 916/2806/23 (916/2527/18) та встановив строк для надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7 929,00 грн. та доказів направлення апеляційної скарги учасникам провадження у справі.

42. ОСОБА_1 усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений зазначеною ухвалою апеляційного суду, в межах 3 днів - 19.06.2025, відтак, в силу частини третьої статті 174 ГПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 вважається поданою у день первинного її подання - 10.06.2025, тобто до закінчення апеляційного розгляду 19.06.2025 скарги інших учасників.

43. Водночас, колегія суддів враховує, що рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 були предметом касаційного оскарження.

44. Постановою від 11.11.2025 у справі № 916/2806/23 (916/2527/18) Верховний Суд касаційні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 залишив без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 28.01.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 - без змін.

45. Також колегія суддів враховує, що скаржниці в межах зазначеного касаційного провадження була надана можливість надати відзив, письмові пояснення та заперечення, а в судовому засіданні в режимі відеоконференції був присутній представник ОСОБА_1 - адвокат Хаджи І.Д., якому надавалася можливість висловити доводи та заперечення щодо оскаржуваних судових рішень по суті. Тобто скаржниця не була позбавлена можливості висловити власні доводи та заперечення та не була обмежена у її праві у доступі до судочинства у цьому випадку.

46. Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що одним з ключових елементів принципу верховенства права, встановленого вищенаведеними статтями Конституції України та ГПК України, є правова визначеність, яка полягає у однозначності та передбачуваності правозастосування, втілюється у системності і послідовності діяльності відповідних органів, насамперед судів, та забезпечує учасникам спору ефективну можливість завжди орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

47. Верховний Суд також враховує, що під час розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій встановлені та досліджені всі обставини справи та їм була надана правова оцінка, а аргументи скаржника переважно стосуються заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, та зводяться до їх переоцінки, що, у свою чергу, не може бути предметом розгляду в касаційному порядку в силу приписів частини другої статті 300 ГПК України. В цьому випадку відсутні підстави вважати, що суди не надали оцінку всім доводам скаржниці, а до переоцінки окремих доводів суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

48. Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicata можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

49. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

50. Задоволення касаційної скарги у цій справі фактично призведе до повторного перегляду судового рішення, яке вже переглянуте не лише в апеляційному, але й касаційному порядку, та набрало законної сили, що, в свою чергу, порушуватиме принцип остаточності судового рішення.

51. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

52. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржниці надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

53. З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та залишення ухвали апеляційного суду без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54. Відповідно до пункту 1) частини першої статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

55. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

56. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

57. Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги та необхідність залишення ухвали апеляційного господарського суду без змін.

Судові витрати

58. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 та залишенням без змін оскарженої ухвали апеляційного суду, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317, 320, 321, 325 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 у справі № 916/2806/23 (916/2527/18) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

В.Г. Пєсков