УХВАЛА

04 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 905/781/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційних скарг ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_2

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Грета"

про стягнення 52 152 429,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі АТ "Таскомбанк") звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Грета" (далі - ПАТ ?Грета?) про стягнення заборгованості (з урахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог) у сумі 52 152 429,84 грн, з яких: 41 758 135,61 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 9 919 101,41 грн - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені); 475 192,82 грн - заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 позов задоволено в частині стягнення 4 7873 981,03 грн заборгованості, з яких: 41 758 135,61 грн - заборгованість за кредитом (в т.ч. прострочена); 5 640 652,60 грн - заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочені); 475 192,82 грн - заборгованість за комісією (в т.ч. простроченій), а також витрати зі сплати судового збору в сумі 718 109,72 грн; в іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 (в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 ) і ОСОБА_2 ( як особи, які не брали участі у справі) (далі - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) звернулися до апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування права на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 посилалися на те, що рішення безпосередньо впливає на їх права, обов`язки та майнові інтереси, оскільки грубо порушує безпосередньо їхні права на достатній життєвий рівень, життя та здоров`я та оплату праці внаслідок не виплати ПАТ ?Грета? (батьку ОСОБА_1 ) ОСОБА_2 при звільненні з роботи 27.05.2022 заборгованості із заробітної плати за період з травня 2022 року по сьогоднішній день.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвала мотивована тим, що:

- рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 стосується виключно прав та обов`язків АТ ?Таскомбанк? та ПАТ "Грета" в кредитних правовідносинах, які виникли на підставі Генерального договору про надання банківських послуг (мультивалютний) №Т09.12.2014К1874 від 27.03.2018, стосується підприємницької діяльності ПАТ "Грета"; ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не є ані фінансовими, ані майновими поручителями за кредитними зобов`язаннями ПАТ "Грета" перед АТ ?Таскомбанк?; сума заборгованості, яку суд ухвалив стягнути з ПАТ ?Грета? згідно оскаржуваного рішення, не має відношення до апелянтів; ані в мотивувальній, ані в резолютивній частині рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 висновків про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не міститься.

20.11.2025 (через систему ?Електронний суд?) ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , а 27.11.2025 ОСОБА_2 (особи, які не брали участі у справі) звернулися до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційними скаргами на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025, в яких зазначають, що оскаржувана ухвала постановлена апеляційним господарським судом з порушенням норм процесуального права, просять її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Здійснивши перевірку доводів, викладених у касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Приписами статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

З наведеного слідує, що особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18.

Отже, за змістом статей 17, 254 ГПК України особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку цих статей ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо зазначено про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Водночас, якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання з огляду на наведене вище не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3).

Таким чином ГПК України зобов`язує апеляційний господарський суд з`ясувати обставини наявності або відсутності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі та дослідити, чи вирішено місцевим господарським судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням. Відтак, якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

За приписами статей 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що місцевим господарським судом не вирішувався спір про право у правовідносинах, учасником яких є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , і рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у цій справі не містить жодних суджень про їх права, інтереси та (або) обов`язки і ними не було доведено наявності порушеного права чи охоронюваного законом інтересу внаслідок прийняття оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже, немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

У поданій касаційних скаргах скаржники не навели жодного переконливого доводу щодо помилковості наведених висновків апеляційного господарського суду чи неправильного застосування ним пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки не підтвердили існування будь-якого правового зв`язку із оскаржуваним судовим рішенням у даній справі.

З огляду на зазначене, доводи викладені у касаційних скаргах, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини 2 статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими ЄСПЛ у справах "Levages Prestations Services v. France" ("Леваж Престасьон Сервіс проти Франції") та "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" ("Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії"), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційних скарг ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 та про наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження на підставі частини 2 статті 293 ГПК України, оскільки правильне застосовування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №905/781/22 за касаційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач