РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025Справа № 910/6929/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Рєпкіної Ю.Є., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форма"

про стягнення 5 758 715, 80 грн

Представники:

від позивача: Кроллау О. В.;

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форма" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 5 758 715, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 14/05-20 від 14.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26.06.2025.

У підготовчому засіданні 26.06.2025 суд на місці ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкласти розгляд справи на 21.08.2025.

21.07.2025 до суду надійшло клопотання Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" про відкладення судового засідання, в якому позивач просить суд, у зв`язку з перебуванням представника позивача у відпустці, відкласти розгляд справи призначений на 21.08.2025 на іншу дату.

У підготовчому засіданні 21.08.2025 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 18.09.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/6929/25 призначено на 16.10.2025.

У судовому засіданні 16.10.2025 оголошено перерву до 13.11.2025.

У судовому засіданні 13.11.2025 оголошено перерву до 20.11.2025.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач повідомлявся ухвалами суду про дату, час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, у судове засідання представника не направлено, заяв/клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подано.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду у даній справі від 03.06.2025, від 26.06.2025, від 21.08.2025, від 18.09.2025, від 16.10.2025 та від 13.11.2025 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Депутатська, 15/17, м. Київ, 03115, проте до суду повернулися поштові конверти з ухвалами суду від 03.06.2025, від 26.06.2025, від 21.08.2025, від 18.09.2025, від 16.10.2025 з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», в той же час поштовий конверт з ухвалою суду від 13.11.2025 та/або рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 13.11.2025) станом на дату винесення рішення до суду не повернулися.

Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

Суд також зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі ухвалено за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 20.11.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.05.2020 між Комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форма" (далі - виконавець) укладено договір № 14/05-20, умовами якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про архітектурну, діяльність» № 687-XIV від 20.05.1990 року, іншим чинним законодавством України та даним Договором Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов?язання за плату, відповідно до умов цього Договору виконати проектні та вишукувальні роботи по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії» (стадія Проект та Робоча документація) (далі - роботи).

Виконавець приступає до виконання Робіт за Договором не пізніше 3 (трьох) календарних днів з моменту його підписання (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, результатом виконаних робіт є проектна документація (надалі - Документація) затверджена в установленому порядку, яка повністю відповідає Технічному завданню (Додаток № 1 до Договору, який є невід?ємною частиною Договору).

Згідно п. 1.4. договору, зміст, обсяги, терміни виконання і передачі Замовнику Робіт визначаються Календарним планом виконання робіт (Додаток № 2 до Договору, який є невід?ємною частиною Договору) та Технічним завданням. Календарний план виконання робіт може змінюватись у випадках, визначених п. 3.3 Договору, шляхом внесення відповідних змін до нього шляхом укладання додаткової угоди до Договору.

У п. 2.1. договору сторони погодили, що вартість робіт становить 20 566 998, 00 грн. (двадцять мільйонів п?ятсот шістдесят шість тисяч дев?ятсот дев?яносто вісім гривен 00 копійок), в тому числі податок на додану вартість - 3 427 833,00 грн., відповідно до протоколу погодження договірної ціни (Додаток № 3 до Договору, який є невід?ємною частиною Договору), підтвердженого розрахунком (Додаток № 4 до Договору) та Календарного плану виконання робіт. Остаточна вартість Робіт не може перевищувати вартості цих Робіт, визначеної в зведеному кошторисному розрахунку після проведення державної експертизи проектної документації.

Вартість Робіт, що передбачена в п. 2.1. Договору може бути змінена за погодженням Сторін у випадках, визначених законодавством України, про що Сторони складають письмово додаткову угоду до Договору. При цьому така зміна вартості Робіт повинна бути обґрунтованою та підтверджена відповідними розрахунками (п. 2.2. договору).

За умовами п. 2.3. договору, після завершення Робіт у повному обсязі або окремого етапу Робіт та передачі готової проектної Документації Замовнику, яка повинна повністю відповідати вимогам, що ставляться до такого виду Робіт відповідно до чинного законодавства України. Замовник не пізніше 61 (шістдесяти одного) календарного дня з дня підписання

Сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт здійснює розрахунок з Виконавцем по Договору в повному обсязі або в частині вартості виконаного етапу Робіт, але не більше 70% вартості розробки відповідної стадії проектування. Остаточний розрахунок за виконані Роботи проводиться після отримання позитивного експертного звіту за результатами експертизи проектної Документації на відповідній стадії проектування та після передачі Виконавцем готової, погодженої у встановленому порядку, проектно-кошторисної документації (у тому числі в електронному вигляді) в обсязі, необхідному та достатньому для виконання будівельних робіт і підписання Сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1. договору, строки виконання Робіт: з дати підписання Договору до 31.12.2021. Датою завершення Робіт Виконавцем вважається дата передачі Замовнику готової Документації згідно з накладною та Актом здачі-приймання виконаних робіт.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що строки виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у даний Договір шляхом укладання додаткових угод у разі: виникнення обставин непереборної сили; дії третіх осіб, які роблять неможливим належне виконання Робіт, за винятком випадків, коли ці дії обумовлені залежними від Виконавця обставинами (в тому числі затримки отримання вихідних даних в разі, якщо така затримка виникла з вини організації, яка надає відповідні вихідні дані для проектування (при відповідному обґрунтуванні), затримки при погодженні проектної документації в разі, якщо така затримка виникла з вини організації, погодження проектної документації з якою є обов?язковим (при відповідному обґрунтуванні)); несвоєчасного фінансування Робіт (призупинення, відсутність коштів на фінансування Робіт).

Згідно п. 4.3. договору, роботи вважаються виконаними після передачі Виконавцем Замовнику проектної Документації, яка отримала позитивний експертний звіт експертної організації відповідно до умов завдання на проектування та вимог чинного законодавства, а також повного комплекту погодженої в установленому порядку проектної документації, необхідної для виконання будівельних робіт. Проходження державної експертизи здійснюється у терміни, передбачені чинним законодавством. Проведення експертизи, у тому числі повторної, оплачується за рахунок Виконавця. У разі, якщо Виконавець не переробить проектну Документацію, яка отримала негативний експертний звіт експертної організації, або не проведе необхідні додаткові роботи у строки, визначені Замовником, останній має право вимагати розірвання договору та повернення всіх перерахованих Виконавцю коштів.

Відповідно до п. 4.4. договору, після закінчення виконання Робіт (стадії та/або етапу) Виконавець передає Замовнику Документацію за накладною та Акт здачі-приймання виконаних робіт з виконавчим кошторисом на виконані Роботи.

Проектна документація вважається прийнятою та роботи виконаними в повному обсязі лише після підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт (п. 4.5. договору).

У п. 5.1. договору сторони погодили, що виконавець відповідно до умов договору бере на себе зобов`язання, зокрема:

5.1.1. Виконати роботи (в тому числі збір (оновлення) вихідних даних), які визначені у договорі та додатках до договору в повному обсязі та у встановлені строки, належної якості і передати їх замовнику;

5.1.5. Подати проектну Документацію на погодження уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування відповідно до вимог чинного законодавства України, на розгляд Замовнику та на експертизу до державної спеціалізованої експертної організації.

5.1.6. Передати Замовнику готову Документацію.

Договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків по договору. Строк дії договору може бути продовжений у випадках, визначених чинним законодавством України (п. 8.1. договору).

Додатком № 1 до договору № 14/05-20 від 14.05.2020 сторони погодили Технічне завдання на проектні та вишукувальні роботи по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії» (стадія Проект та Робоча документація).

Додатком № 2 до договору № 14/05-20 від 14.05.2020 сторони погодили Календарний план виконання робіт.

Додатком № 3 та № 4 до договору № 14/05-20 від 14.05.2020 є протокол погодження договірної ціни та зведений кошторис на проектні роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були виконані вишукувальні роботи (перший етап згідно календарного плану виконання робіт) за договором № 14/05-20 від 14.05.2020 на загальну суму 5 758 715, 80 грн, а відповідачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актами здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт № 1 від 02.11.2020 на суму 3 702 059, 64 грн, № 2 від 19.11.2020 на суму 1 297 940, 36 грн, № 3 від 29.12.2020 на суму 915, 80 грн та № 4 від 14.12.2020 на суму 757 800, 00 грн. (з посиланням на накладні № Е-2006-10-19 від 29.10.2020, №Е-2006-12-21 від 06.12.2021), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Позивач за виконані відповідачем вишукувальні роботи розрахувався у повному обсязі, перерахувавши відповідачу 5 758 715, 80 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 117 від 02.11.2020 на суму 3 702 059, 64 грн, № 126 від 19.11.2020 на суму 1 297 940, 36 грн, № 19 від 29.12.2020 на суму 915, 80 грн та № 94 від 14.12.2021 на суму 757 800, 00 грн.

В подальшому, між сторонами були укладені наступні додаткові угоди: № 1 від 22.05.2020, № 2 від 10.07.2020, № 3 від 29.09.2020, № 4 від 23.09.2021, № 5 від 09.12.2021, № 6 від 28.12.2022 та № 7 від 25.12.2023 до договору № 14/05-20 від 14.05.2020.

Так, відповідно до додаткової угоди № 7 від 25.12.2023 до договору № 14/05-20 від 14.05.2020 сторони домовились про наступне.

Станом на 01.01.2023 за Договором сплачено 5 758 715, 80 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 959 785, 97 грн. (п. 2 додаткової угоди).

Відповідно до п. 3 додаткової угоди, сума для розрахунків за Договором на 2023 рік становить 2 500 000,00 грн. (два мільйони п?ятсот тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ 20% - 416 666,67 грн., але може бути змінена у разі коригування обсягів бюджетного фінансування на зазначені роботи, з яких: за рахунок коштів місцевого бюджету (відповідно до Програми економічного і соціального розвитку м. Києва на 2021 - 2023 роки):

КПКВК 1917461 (IBAN: UA0042764) - 0,00 грн. (нуль гривень 00 копійок), в т. ч. ПДВ 20% - 0,00 грн.;

КПКВК 1917462 (IBAN:UA7042764) - 2 500 000,00 грн. (два мільйони п?ятсот тисяч гривень 00 копійок). в т.ч. ПДВ 20% - 416 666, 67 грн.

Згідно п. 4 додаткової угоди, у зв?язку з тим, що затверджені бюджетні асигнування 2023 року не забезпечують потребу у фінансуванні робіт за Договором, та у зв?язку з тим, що відповідно до Рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» від 14.12.2023 № 7531/7572, фінансування Об?єкту не передбачено у 2024 році, відповідно до п. 4 ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», Сторони дійшли згоди строк виконання робіт та строк дії Договору продовжити до 31.12.2025.

У зв?язку з цим внести відповідні зміни в Додаток № 2 до Договору - Календарний план виконання робіт та викласти його в новій редакції, що додається.

Всі інші умови договору № 14/05-20 від 14.05.2020 та Додаткових угод до нього, не змінені даною Додатковою угодою, залишаються чинними та не змінюються.

Тож, сторонами були внесено зміни до Календарного плану виконання робіт. Проектні та вишукувальні роботи по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії» (стадія Проект та Робоча документація) (викладено в редакції додаткової угоди № 7 від 25.12.2023), а саме погоджено наступні терміни виконання, початок-закінчення:

- Вишукувальні роботи - виконано;

- Проектні роботи. Стадія проектування «Проект» - з дати укладання договору і до « 25» грудня 2021 року;

- Проходження державної експертизи та отримання експертного звіту за результатами експертизи - з дати укладання договору з експертною організацією, не пізніше 3 місяців після скасування воєнного стану;

- Проектні роботи. Стадія проектування «Робоча документації» - після отримання позитивного експертного звіту, протягом 7 місяців.

Як зазначає позивач, проходження державної експертизи проектної документації є обов`язковим етапом проектної документації по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії» (стадія Проект та Робоча документація.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом № 46/8 від 07.12.2021 звертався до ДП «Укрдержбудекспертиза», в якому просив провести експертизу проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії Солом`янський район м. Київ».

В свою чергу, листом від 02.04.2025 № 053/31-492 позивач звернувся до ДП «Укрдержбудекспертиза», в якому просив надати інформацію стосовно проходження державної експертизи проектної документації - стадія Проект по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії, м. Київ, Солом`янський район».

Листом від 10.04.2025 ДП «Укрдержбудекспертиза» надало відповідь на лист позивача, в якому повідомило, що на підставі листа ТОВ "Форма" № 46/8 від 07.12.2021 до ДП «Укрдержбудекспертиза» щодо проведення експертизи було укладено договір від 10.12.2021 № 00-1071/01-21, проте ТОВ "Форма" не була здійснена оплата за договором та не завантажена проектна документація до ЄДЕССБ, а відповідно, роботи з проведення експертизи проектної документації не виконувалися.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача з листом № 053/31-566 від 14.04.2025, в якому просив відповідача надати грунтовне роз`яснення щодо проектування та проходження державної експертизи проектної документації - стадія Проект (зняття зауважень, врахування пропозиції та отримання експертного висновку).

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що неодноразово звертався з листами до ТОВ «ФОРМА» з проханням виконати свої обов`язки за договором щодо проходження державної експертизи проектної документації стадії - «Проект» (зняття зауважень, врахування пропозицій та отримання експертного висновку) по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії, м. Київ, Солом`янський район», проте відповідач не надав відповіді на звернення позивача, державну експертизу проектної документації не провів, у зв`язку з чим, на думку позивача, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу кошти у розмірі 5 758 715, 80 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № П-01-24-01-22 від 24.01.2022, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання умов договору № 14/05-20 від 14.05.2020 були виконані вишукувальні роботи (перший етап згідно календарного плану виконання робіт) на загальну суму 5 758 715, 80 грн, а відповідачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актами здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт № 1 від 02.11.2020 на суму 3 702 059, 64 грн, № 2 від 19.11.2020 на суму 1 297 940, 36 грн, № 3 від 29.12.2020 на суму 915, 80 грн та № 4 від 14.12.2020 на суму 757 800, 00 грн. (з посиланням на накладні № Е-2006-10-19 від 29.10.2020, №Е-2006-12-21 від 06.12.2021), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Позивач за виконані відповідачем вишукувальні роботи розрахувався у повному обсязі, перерахувавши відповідачу 5 758 715, 80 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 117 від 02.11.2020 на суму 3 702 059, 64 грн, № 126 від 19.11.2020 на суму 1 297 940, 36 грн, № 19 від 29.12.2020 на суму 915, 80 грн та № 94 від 14.12.2021 на суму 757 800, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.1. договору, строки виконання Робіт: з дати підписання Договору до 31.12.2021. Датою завершення Робіт Виконавцем вважається дата передачі Замовнику готової Документації згідно з накладною та Актом здачі-приймання виконаних робіт.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що строки виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у даний Договір шляхом укладання додаткових угод у разі: виникнення обставин непереборної сили; дії третіх осіб, які роблять неможливим належне виконання Робіт, за винятком випадків, коли ці дії обумовлені залежними від Виконавця обставинами (в тому числі затримки отримання вихідних даних в разі, якщо така затримка виникла з вини організації, яка надає відповідні вихідні дані для проектування (при відповідному обґрунтуванні), затримки при погодженні проектної документації в разі, якщо така затримка виникла з вини організації, погодження проектної документації з якою є обов?язковим (при відповідному обґрунтуванні)); несвоєчасного фінансування Робіт (призупинення, відсутність коштів на фінансування Робіт).

Згідно п. 4.3. договору, роботи вважаються виконаними після передачі Виконавцем Замовнику проектної Документації, яка отримала позитивний експертний звіт експертної організації відповідно до умов завдання на проектування та вимог чинного законодавства, а також повного комплекту погодженої в установленому порядку проектної документації, необхідної для виконання будівельних робіт. Проходження державної експертизи здійснюється у терміни, передбачені чинним законодавством. Проведення експертизи, у тому числі повторної, оплачується за рахунок Виконавця. У разі, якщо Виконавець не переробить проектну Документацію, яка отримала негативний експертний звіт експертної організації, або не проведе необхідні додаткові роботи у строки, визначені Замовником, останній має право вимагати розірвання договору та повернення всіх перерахованих Виконавцю коштів.

У п. 5.1. договору сторони погодили, що виконавець відповідно до умов договору бере на себе зобов`язання, зокрема подати проектну Документацію на погодження уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування відповідно до вимог чинного законодавства України, на розгляд Замовнику та на експертизу до державної спеціалізованої експертної організації.

Додатком № 2 до договору № 14/05-20 від 14.05.2020 сторони погодили Календарний план виконання робіт, в якому погоджено наступні терміни виконання робіт, початок-закінчення:

- Вишукувальні роботи - 2020, термін виконання - 6 місяців з дати укладення договору;

- Проектні роботи. Стадія проектування «Проект» - 2020-2021, термін виконання - 9 місяців з дати укладання договору;

- Проектні роботи. Стадія проектування «Робоча документації» - 2021, термін виконання - 7 місяців після отримання позитивного експертного звіту.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався з листами до ТОВ «ФОРМА» з проханням виконати свої обов`язки за договором щодо проходження державної експертизи проектної документації стадії - «Проект» (зняття зауважень, врахування пропозицій та отримання експертного висновку) по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії, м. Київ, Солом`янський район», проте відповідач не надав відповіді на звернення позивача, державну експертизу проектної документації не провів, у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу кошти у розмірі 5 758 715, 80 грн.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження так як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в постанові від 16.03.2020 у справі №910/2051/19 зазначено, що ст. 849 ЦК України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду, а саме:

- підрядник несвоєчасно розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим (ч. 2);

- очевидність для замовника невиконання роботи належним чином та невиконання підрядником у визначений замовником строк вимоги про усунення недоліків (ч. 3);

- відмова замовника від договору до закінчення робіт з виплатою підрядникові плати за виконану частину робіт та відшкодуванням збитків, завданих розірванням договору (ч. 4).

Право відмовитись від договору підряду і вимагати відшкодувати збитки відповідно до положень ч. 2 ст. 849 ЦК України є правом замовника в силу закону, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього в повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України тягне припинення зобов`язань його сторін.

Проте, суд зазначає, що Замовник (позивач) не звертався до відповідача з листами про відмову від договору № 14/05-20 від 14.05.2020 з підстав, визначених статтею 849 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач не повідомляв відповідача про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку шляхом письмового попередження виконавця за 15 днів до дати розірвання Договору відповідно до п.8.4. Договору.

При цьому, позивачем не враховано, що додатковою угодою № 7 від 25.12.2023 до договору № 14/05-20 від 14.05.2020 було внесено зміни до договору, зокрема сторони дійшли згоди строк виконання робіт та строк дії Договору продовжити до 31.12.2025.

Також, сторонами були внесено зміни до Календарного плану виконання робіт. Проектні та вишукувальні роботи по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії» (стадія Проект та Робоча документація) (викладено в редакції додаткової угоди № 7 від 25.12.2023), а саме погоджено наступні терміни виконання, початок-закінчення:

- Вишукувальні роботи - виконано;

- Проектні роботи. Стадія проектування «Проект» - з дати укладання договору і до « 25» грудня 2021 року;

- Проходження державної експертизи та отримання експертного звіту за результатами експертизи - з дати укладання договору з експертною організацією, не пізніше 3 місяців після скасування воєнного стану;

- Проектні роботи. Стадія проектування «Робоча документації» - після отримання позитивного експертного звіту, протягом 7 місяців.

Тобто, сторонами за взаємною згодою було продовжено строк виконання відповідачем робіт до 31.12.2025 та, відповідно, останній наразі не сплив.

При цьому, у позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем умов договору в частині проходження державної експертизи проектної документації стадії - «Проект» (зняття зауважень, врахування пропозицій та отримання експертного висновку) по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії, м. Київ, Солом`янський район», однак як встановлено судом вище, сторонами було внесено зміни до Календарного плану виконання робіт та погоджено термін виконання етапу «Проходження державної експертизи та отримання експертного звіту за результатами експертизи» - з дати укладання договору з експертною організацією, не пізніше 3 місяців після скасування воєнного стану, тобто строк проведення експертизи не настав, як підставу для висновку про порушення відповідачем умов договору в цій частині.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною першою, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. (Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі № 6-100цс15).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Як встановлено судом спірні грошові кошти в розмірі 5 758 715, 80 грн були сплачені позивачем відповідачу на виконання умов договору № 14/05-20 від 14.05.2020.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відповідно до ст. 74-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження невиконання чи неналежного виконання відповідачем його договірного зобов`язання з виконання проектних та вишукувальних робіт по об`єкту: «Продовження вул. Суздальської до Повітрофлотського проспекту з будівництвом шляхопроводу через залізничні колії» (стадія Проект та Робоча документація), враховуючи те, що сторонами було продовжено строк виконання відповідачем робіт до 31.12.2025, а також продовжено терміни виконання етапів проектних та вишукувальних робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо, так і в сукупності, дійшов висновку, що спірні грошові кошти в розмірі 5 758 715, 80 грн були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю "Форма" за виконані за договором № 14/05-20 від 14.05.2020 вишукувальні роботи (перший етап згідно календарного плану виконання робіт), які прийняті позивачем за актами здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт, а строк виконання інших етапів робіт сторонами продовжено. При цьому, зобов`язання сторін за договором № 14/05-20 від 14.05.2020 не змінені або припинені, у тому числі у вигляді розірвання договору, у встановленому законом порядку, а тому у суду відсутні підстави вважати, що такі кошти набуті або збережені відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форма" про стягнення 5 758 715, 80 грн не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 04.12.2025.

Суддя С. О. Щербаков