ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2025 р. Справа №909/636/16

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Галушко Н.А.,

Орищин Г.В.,

секретар судового засідання Бабій М.М.

явка учасників справи:

від позивача: Михайлець О.В..;

від відповідача: не з`явився;

від заінтересованої особи: Хітько В.М.;

від органу ДВС: Шаманський П.С.,

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Буковель №26/06-2025 від 30.06.2025,

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025, суддя Малєєва О.В., м. Івано-Франківськ, повний текст ухвали складено 12.06.2025

про заміну сторони виконавчого провадження

у справі № 909/636/16

за позовом Державного агентства резерву України

до відповідача Державного підприємства Івано Франківський комбінат хлібопродуктів

заінтересована особа товариства з обмеженою відповідальністю Буковель

про відшкодування вартості матеріальних цінностей, щодо яких встановлено факти незабезпечення збереження на суму 8 457 594,90 грн та стягнення штрафних санкцій в сумі 31 783 748 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження

Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції звернувся із заявою від 04.06.2025 (вх.№ 9503/25) про заміну боржника правонаступником. Відповідно до ст. 334 ГПК України просив замінити Державне підприємство "Івано-Франківський комбінат Хлібопродуктів" (далі "Державне підприємство") його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "Буковель" (далі - "Товариство").

В обґрунтування заяви вказує, що Товариство стало власником єдиного майнового комплексу Державного підприємства на підставі договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, який був укладений з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях за результатами аукціону. Відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про приватизацію державного і комунального майна" Товариство набуло статусу правонаступника всіх майнових прав і обов`язків Державного підприємства (крім права постійного користування земельними ділянками).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 задоволено заяву Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.06.2025 (вх.№ 9503/25) про заміну сторони виконавчого провадження у справі. Замінено боржника - Державне підприємство «Івано Франківський комбінат хлібопродуктів» його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Буковель».

Ухвала суду обґрунтована тим, що внаслідок приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Івано-Франківський комбінат Хлібопродуктів» усі майнові права та обов`язки цього державного підприємства перейшли до ТОВ «Буковель». Це підтверджено договором купівлі-продажу об`єкта приватизації, який передбачає правонаступництво покупця, а також актом приймання-передачі від 27.09.2024 і державною реєстрацією права власності від 01.10.2024. Таким чином, первісний боржник вибув із правовідносин, а обов`язки щодо виконання судового рішення перейшли до нового власника майнового комплексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи

30.06.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель» №26/06-2025 від 30.06.2025 на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 909/636/16.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду про заміну боржника у виконавчому провадженні була винесена передчасно, без всебічного з`ясування обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Скаржник зазначає, що хоча ТОВ «Буковель» і набуло у власність єдиний майновий комплекс державного підприємства, саме по собі це не означає автоматичного переходу всіх його боргів, зокрема тих, які не підтверджені фінансовою звітністю підприємства та прямо не передані у складі об`єкта приватизації.

ТОВ «Буковель» вказує, що Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» передбачає правонаступництво покупця єдиного майнового комплексу, але цей перехід прав і обов`язків має ґрунтуватися на умовах договору та на складових ЄМК, підтверджених документально. Для включення боргів до складу об`єкта приватизації необхідне їх відображення у фінансовій звітності державного підприємства та передача таких документів покупцеві. Оскільки заявник та суд не надали і не дослідили баланс, звіт про фінансові результати, примітки до фінансової звітності або аудиторський звіт, на думку скаржника, відсутні докази того, що борг перед Державним агентством резерву України у сумі 16 130 435 грн був включений до ЄМК та, відповідно, перейшов до ТОВ «Буковель».

Окремо скаржник наголошує, що під час дії воєнного стану абзац 14 пункту 7-4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про приватизацію забороняє застосування норми про обов`язкове погашення простроченої кредиторської заборгованості приватизованого підприємства (крім боргів перед бюджетом). Отже, кредитори, які мають вимоги не бюджетного характеру, не можуть у цей період звертатися з вимогами до покупця ЄМК, у тому числі шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні. Скаржник посилається також на правову позицію Верховного Суду у справі № 916/3735/24 від 04.02.2025, де аналогічний підхід був підтверджений.

Таким чином, апеляційна скарга обґрунтовує, що ухвала про заміну боржника порушує норми Закону про приватизацію, не враховує тимчасові обмеження, встановлені на період воєнного стану, позбавляє ТОВ «Буковель» пільги на відтермінування сплати боргу, а також порушує його право на захист. Скаржник стверджує, що суд безпідставно визнав існування правонаступництва щодо спірної заборгованості, не дослідивши, чи входила вона до складу переданого майнового комплексу, що робить ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

26.08.2025 від Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 909/636/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та відповідач своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, не скористались, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 справу №909/636/16 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.07.2025 з підстав, що визначені ч.2 ст. 260 ГПК України апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Буковель №26/06-2025 від 30.06.2025 на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 909/636/16 залишено без руху.

Ухвалою від 11.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Буковель №26/06-2025 від 30.06.2025 на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 909/636/16.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 розгляд справи №909/636/16 призначено на 15.10.2025.

Ухвалою від 09.09.2025 задоволено заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель» - Дюжева І.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 06.10.2025 задоволено заяву представника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Шаманського П.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 09.10.2025 задоволено заяву представника Державного агентства резерву України - Михайлець О.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвала судове засідання 15.10.2025 учасники справи не з`явились.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 розгляд справи №909/636/16 відкладено на 19.11.2025.

У судове засідання 19.11.2025 з`явився представник апелянта, представник позивача (стягувач) та представник державного виконавця, відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи в порядку, визначеному ч.5 ст. 242, ст. 285 ГПК України.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю Буковель підтримав вимоги апеляційної скарги, навів доводи аналогічні викладеним у ній, просив її задоволити.

Представник позивача та представник державного виконавця заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи встановлені судами.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2018 у справі № 909/636/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ДП "Івано-Франківський комбінат Хлібопродуктів" на користь Державного агентства резерву України 4 000 000,00 грн штрафу, 11 500 000,00 грн пені та 630 435,00 грн судового збору.

На виконання вказаної постанови Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ про примусове виконання рішення від 21.01.2020 про стягнення з ДП "Івано-Франківський комбінат Хлібопродуктів" на користь Державного агентства резерву України 4 000 000,00 грн штрафу, 11 500 000,00 грн пені та 630 435,00 грн судового збору.

Згідно з постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Івасишиним П.В. від 10.02.2020 відкрито виконавче провадження № 61208963 з примусового виконання зазначеного наказу.

Постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Івасишина П.В. від 23.04.2020 виконавче провадження №61208963 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 56493039.

Згідно з наказом Фонду державного майна України від 24.01.2020 єдиний майновий комплекс державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" включено до об`єктів малої приватизації в 2020 році.

14 травня 2020 року державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 12 частини першої статті 34 закон України "Про виконавче провадження", оскільки єдиний майновий комплекс боржника - ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" включено до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Судами встановлено, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та товариством з обмеженою відповідальністю "Буковель" за результатами аукціону 29.01.2024 був укладений Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства " Івано-Франківський комбінат Хлібопродуктів ".

За умовами цього Договору (п. 3.1) покупець, який придбав об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником майнових прав (крім права постійного користування земельними ділянками) і обов`язків державного підприємства "Івано-Франківський комбінат Хлібопродуктів" відповідно до умов договору та ст. 28 ЗУ "Про приватизацію державного і комунального майна" з дня засвідчення акта приймання передачі об`єкта приватизації від продавця до покупця, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками за наявності.

Акт приймання-передачі об`єкта приватизації підписано сторонами 27.09.2024.

01.10.2024 право власності на нерухоме майно, що входить до складу єдиного майнового комплексу, зареєстровано за ТОВ "Буковель" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вказані обставини також встановлені, зокрема, в ухвалах Господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2025 у справі № 909/148/18, від 28.05.2025 у справі № 909/182/21.

Переглянувши ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Наявними доказами підтверджується, що ТОВ "Буковель" придбало ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", як цілісний майновий комплекс.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу - усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, включаючи права на земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Аналіз наведеної норми Закону свідчить про те, що передбачене цієї нормою правонаступництво стосується саме осіб, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, тобто стосується саме покупця (власника) об`єкта приватизації, який в порядку правонаступництва і набуває майнових прав приватизованого підприємства.

При цьому передбачене цією нормою правонаступництво хоча і є частковим, оскільки, обмежується правом постійного користування земельною ділянкою, проте усі інші майнові права приватизованого підприємства передаються новому власнику в порядку правонаступництва у повному обсязі.

Отже суди встановили, що ТОВ "Буковель" є правонаступником державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", до якого перейшло все майно, а також всі права та обов`язки державного підприємства (крім права постійного користування земельною ділянкою).

Частиною 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 ГПК України - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Правонаступництво полягає у переході прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого з відповідною відмовою від тих же вимог до суб`єкта, від якого такі права і обов`язки переходять.

Згідно з ч. 2 ст. 52 ГПК України усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституцією України встановлено обов`язковість судового рішення та покладено на суд обов`язок здійснювати контроль за його виконанням, а на Державу - обов`язок забезпечити виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 129-1).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч. 1 ст. 334 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Отже, з врахуванням наведеного, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що ТОВ «Буковель» придбало Державне підприємство як цілісний майновий комплекс, у розумінні статті 191 Цивільною кодексу України та Закону України «Про приватизацію державного і комунальною майна» і як новий власник стало правонаступником прав та обов`язків держаного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».

Щодо тверджень скаржника, що судом першої інстанції не взято до уваги абз. 14 пункту 7-4 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 №2269-VIII, яким зокрема, визначено, що на період дії режиму воєнного стану тимчасово зупинено положення абзаців другого-четвертого, п`ятого (у частині погашення простроченої кредиторської заборгованості, крім заборгованості перед бюджетом), частини другої статті 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» і ці положення закону на період дії режиму воєнного стану не застосовуються, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Стаття 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» має назву "Оформлення угод приватизації" і розміщена в розділі IV цього закону "Договірні відносини приватизації".

В частині другій цієї норми закону передбачено, що до договору купівлі-продажу включаються передбачені умовами аукціону, викупу зобов`язання сторін щодо погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства (абзац 5).

Отже, названа норма закону передбачала при укладенні Фондом державного майна України чи його регіональним органом (продавець) із переможцем електронного аукціону (покупець) договору купівлі-продажу об`єкта приватизації включати до нього, серед інших умов, і таку умову як погашення боргів із заробітної плати і перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства.

Ця норма не зобов`язувала в договорі купівлі-продажу вказувати конкретний розмір боргу підприємства і підставу його виникнення. Внесення змін до Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», і зокрема, доповнення його абзацом 14 пункту 7-4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» передбачало не застосовувати і не включати на період дії режиму воєнного стану до умов договору купівлі-продажу зобов`язання щодо погашення простроченої кредиторської заборгованості підприємства - об`єкта приватизації. При цьому незастосування названої норми права не стосується передбачення зобов`язання щодо погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом.

Однак, договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиного майнового комплексу державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (код за ) між органом приватизації і ТОВ «Буковель» укладений 29.01.2024 під час дії абзацу 14 пункту 7-4 Розділу V «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 2269-VIII в аб.2 п.1.1. та п.3.1 цього договору передбачали, що до складу об`єкта приватизації входять усі види майна…борги, та інші…права, в тому рахунку активи і пасиви згідно із фінансовою звітністю державного підприємства. Покупець (ТОВ «Буковель») є правонаступником усіх майнових прав (крім права користування земельною ділянкою) і обов`язків ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» відповідно до умов цього договору та ст. 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» з дня укладення і підписання акта приймання-передачі об`єкта приватизації від продавця до покупця.

Законодавство не передбачає, що умови договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, які суперечать абз. 14 пункту 7-4 Розділу V «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №2269-VIII є нікчемними.

У положеннях статті 28 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» передбачено, що особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси є правонаступниками їх майнових прав (крім права користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Згідно із статтею 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. У разі придбання Єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки.

Суд звертає увагу, що, виходячи зі змісту аб.2 п.1.1. та п.3.1 цього договору сторонами погоджено, що до складу об`єкта приватизації входять усі види майна (окрім того, що не підлягає приватизації і земельною ділянкою), борги та інші права, в тому числі активи і пасиви згідно із фінансовою звітністю державного підприємства. Таким чином, правонаступник боржника на момент укладення договору повинен був розуміти наявність відповідної заборгованості, що підлягає сплаті за зобов`язаннями державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».

В договорі купівлі-продажу об`єкта приватизації (абз.2 п.1.1. та п.3.1) передбачено, окрім іншого, перехід до ТОВ «Буковель» як до правонаступника ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» боргів, пасивів, обов`язків згідно із фінансовою звітністю ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», а абз. 14 пункту 7-4 Розділу V «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №2269-VIII не передбачає зупинення на період режиму воєнного стану дії статті 28 вказаного Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», ст. 345 Цивільного кодексу України, то ТОВ «Буковель» є правонаступником обов`язків, грошових зобов`язань, боргів перед кредиторами ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».

Виходячи зі змісту поданої скарги, скаржник при посиланні на абзац 14 пункту 7-4 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» одночасно наводить правову позицію викладену у постанові Касаційного господарського суду від 04.02.2025 у справі №916/3735/24 як таку, що сформована у подібних правовідносинах.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору та розгляду у справі №916/3735/24 стали підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство у вигляді спору про право між кредитором та боржником з приводу заявлених у цій справі грошових вимог через заперечення боржником його правонаступництва за грошовими вимогами кредитора до ДП "ТВК", придбаного боржником в процесі приватизації. В той же час, суди неодноразово звертали увагу на те, що провадження у справі про банкрутство за своєю суттю є самостійним видом судового провадження, який характеризується особливим порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань банкрутства, суб`єктного складу учасників, способів захисту учасників справи про банкрутство, тривалістю судового провадження тощо.

Проте, в рамках даної справи №909/636/16 апеляційне провадження стосується правомірності винесення ухвали про заміну сторони в рамках виконавчого провадження. Отже, справа №916/3735/24 не є релевантною до даних правовідносин.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що прострочена кредиторська заборгованість як юридичне явище та заборгованість, що підлягає стягненню відповідно до виконавчих документів не є тотожними за своїми рисами та сутністю. Так, простроченою кредиторською заборгованістю є грошове зобов`язання підприємства або особи перед кредитором, строк виконання якого минув, але боржник його не виконав. В той же час, заборгованість встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, має ряд інших ознак. Зокрема, виникає на підставі судового рішення (в тому числі рішення третейського суду, мирової угоди, затвердженої судом); юридичною підставою для примусового виконання є наявність відповідного виконавчого документа; існує ризик настання негативних майнових наслідків у вигляді арешту належного боржнику майна/коштів у випадку примусового виконання, документа; сума стягнення в такому випадку чітко визначена та оспорюватись не може.

В свою чергу прострочена кредиторська заборгованість може бути оспорюваною; виникає на підставі договору або іншого зобов`язання; за такою заборгованістю хоч і минув строк виконання, проте, ще немає судового рішення щодо її стягнення, у зв`язку з чим вона не може стягуватися примусового в рамках виконавчого провадження. Окрім того, юридичним наслідком виникнення такої заборгованості не може бути відкриття виконавчого провадження чи накладення арешту на майно/кошти.

Таким чином, вищенаведені доводи скаржника щодо обов`язкового зазначення переліку боргів державного підприємства, передачі звітності правонаступнику та інших дій з відображенням конкретного зобов`язання у складі ЄМК, є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому є безпідставними.

З врахуванням наведеного, судова колегія констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу оскаржуваної ухвали, а зводяться до різного трактування норм права.

Згідно вимог частин 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи приписи ст. 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", якою держава врегулювала особливості правонаступництва осіб, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони виконавчого провадження та замінити боржника у виконавчому провадженні №61208963 з примусового виконання наказу виданого 21.01.2020 Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/636/16 - державне підприємство "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "Буковель".

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження, отже, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Буковель №26/06-2025 від 30.06.2025 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 у справі №909/636/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.11.2025.

Головуючий суддя Бойко С.М.

Суддя Галушко Н.А..

Суддя Орищин Г.В.