номер провадження справи 6/174/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 Справа № 908/3051/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/3051/25

за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 6)

про стягнення грошової суми.

Процесуальні дії по справі.

01.10.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 3349/08-07/25, документ сформований в системі Електронний суд 01.10.2025) Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» про стягнення 130 428,74 грн, які складаються з: 45277,06 грн заборгованість за спожиту електричну енергію, 8122,69 грн пені, 39845,90 грн 15% річних та 37183,09 грн інфляційні втрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 01.10.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3051/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.

Ухвалою суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3051/25 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/174/25. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/3051/25. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.

Зазначену ухвалу відповідно до вимог ст. 122 ГПК України офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Її копію відповідно до ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено позивачу Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» в електронному вигляді до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІКС.

Ухвала суду від 06.10.2025 про відкриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету у відповідача була направлена останньому на адресу його місцезнаходження відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 6). Ухвала 23.10.2025 була повернута підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату (відповідачу) з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зазначає, що відповідач у даній справі є юридичною особою, на яку відповідно до положень статті 4, частини 1, пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо місцезнаходження юридичної особи та які відповідно до положень статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.02.2022 по справі № 916/939/15-г).

Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Касаційний господарський суд здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Верховний Суд у вказаній постанові також зазначив, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

День невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду (зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 910/4430/21).

Отже судом вжиті передбачені процесуальним законом заходи для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі №908/3051/25, відповідач 06.10.2025 вважається повідомленим про відкриття провадження у даній справі.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 06.11.2025 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення 05.12.2025.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», який укладено на підставі фактичного споживання споживачем електричної енергії (акцепт договору). Позивач доводить, що зобов`язання за вказаним правочином виконав та поставив/передав споживачу протягом періоду: вересень, жовтень, листопад 2019 року, електричну енергію у кількості 14019,00 кВт*год на загальну суму 45277,06 грн. Відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманої електричної енергії за вказаний період не виконав, сума заборгованості склала 45277,06 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 8122,69 грн, 15% річних у розмірі 39845,90 грн та інфляційні втрати у розмірі 37183,09 грн. Позов обґрунтовано 526, 610, 625, 629 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання відзиву на позов.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін суду не надходило.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1344 від 06.11.2018 ДПЗД «Укрінтеренерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р «Про визначення Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії», на позивача були покладені спеціальні обов`язки, а саме - виконання функцій постачальника «останньої надії» (далі - ПОН) на період з 01.01.2019 до 31.12.2025 на всій території України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір), який є публічним договором приєднання, додатком до якого є комерційна пропозиція №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

За умовами п. 2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ у разі укладення договору між сторонами (п. 3.7 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком 1 до договору.

Інформація про діючу ціну (тариф) на електричну енергію постачальника, згідно з п.п. 5.6, 5.7 договору, має бути розміщена на офіційному вебсайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування з зазначенням порядку її формування, та має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії.

Відповідно до п.п. 5.8, 5.9, 5.10 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно з п. 13.1, цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Додатком №1 до Договору є Комерційна пропозиція №3 від 07.06.2029 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» (далі Комерційна пропозиція).

Предмет Комерційної пропозиції є постачання електричної енергії, як товарної продукції.

Відповідно Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 ціна на електричну енергію формується згідно з Порядком формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», затвердженим постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1179.

Споживач сплачує 100 % від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від Оператора системи розподілу (передачі) (п. 4.1 комерційної пропозиції).

Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п. 4.2 Комерційної пропозиції).

Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

У Комерційній пропозиції № 3 від 07.06.2019 встановлено, що за внесення платежів передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) Постачальника (п. 6.1 Комерційної пропозиції).

Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання (п.7.4 Комерційної пропозиції).

Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань або неналежне виконання зобов`язань припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним (п. 13.1 Комерційної пропозиції).

Листом від 02.09.2019 №01/3/04-4643 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» повідомило позивача, що споживачем постачальника «останньої надії» з 01.09.2019 є ТОВ «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС», , юридична адреса: 04070, м.Київ, Подільський район, вулиця Сагайдачного, будинок 10/5-А, ЕІС код споживача: 62Х465.

Відповідно до Звітів щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку споживачів постачальника «останньої надії», наданих ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» у вересні 2019 року спожито електроенергії 1062 кВт.*год, в жовтні 2019 року 12955 кВт.*год., у листопаді 2019 2 кВт.*год.

Позивачем були складені відповідачеві:

- рахунок №38/08/О09/07564 від 09.10.2019 та акт №003195 від 30.09.2019 купівлі-продажу електричної енергії на загальну суму 3646,90 грн, які були надіслані відповідачеві та отримані ним 24.10.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- рахунок №38/08/О10/07634 від 07.11.2019 та Акт №003237 від 31.10.2019 на суму 41623,79 грн, які направлені відповідачеві та отримані ним 19.11.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- рахунок №38/08/О11/07738 від 09.12.2019 та Акт №003274 від 30.11.2019 на суму 6,37 грн, які направлені відповідачеві 10.12.2019, про що свідчить список поштових відправлень №14 та фіскальний чек.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитої (купленої) електричної енергії не здійснив, сума боргу склала 45277,06 грн.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з ТОВ «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» 130 428,74 грн, з яких: 45277,06 грн основний борг; 8122,69 грн пен1, 39845,90 грн 15% річних; 37183,09 грн інфляційні втрати.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Спірні правовідносини сторін є господарськими.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частин 1-3 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до положень частини 1, 3 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» (тут і надалі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника «останньої надії» ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються відповідно до цього Закону.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (надалі Правила №312).

Частинами 1, 7-10, 12 ст. 64 закону України «Про ринок електричної енергії», пунктом 3.4 Розділу ІІІ Правил №312 (тут і надалі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі, 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, Правил ринку НДН та ВДР, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених цими Правилами.

Постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.

Судом установлено, що між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та ТОВ «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» був укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», за яким з 01.09.2019 ТОВ «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» є споживачем постачальника «останньої надії».

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем зобов`язань щодо поставки споживачу електричної енергії у період вересень листопад 2019 р., у вказаний період позивач поставив відповідачеві електричну енергію у кількості 14019,00 кВт*год на загальну суму 45277,06 грн. Фактичний обсяг споживання відповідачем електричної енергії, який зазначено позивачем в Актах купівлі-продажу, підтверджується, зокрема інформацією Оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».

Враховуючи умови комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 постачальником останньої надії, з урахуванням отриманих даних від Оператора системи розподілу щодо спожитих обсягів електричної енергії, були сформовані рахунки на оплату, які з Актами купівлі-продажу направленні на поштову адресу споживача та отримані останнім, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

У п. 5.10 договору встановлений обов`язок Споживача протягом п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку сплатити вартість спожитої електричної енергії.

З урахуванням погоджених сторонами строків оплати спожитої споживачем електричної енергії та наявних в матеріалах справи доказів отримання відповідачем актів купівлі-продажу та рахунків на оплату, відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитої електричної енергії в вересні 2019 року не пізніше 31.10.2019 (24.10.2019 + 5 банківських днів), в жовтні не пізніше 26.11.2019 (19.11.2019 + 5 банківських днів), в листопаді (приймаючи до уваги нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (з урахуванням вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) місцевої Д+2) не пізніше 20.12.2019 (10.12.2019 + 3 дні + 5 банківських днів), відтак допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Укладаючи договір, кожна зі сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач покладений на нього обов`язок щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії за вказаний у позові період не виконав.

Аналіз наявних в матеріалах справи доказів свідчить про невиконання відповідачем зобов`язань щодо повної оплати отриманої/спожитої електричної енергії за період вересень-листопад 2019 року (включно) за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів своєчасної оплати отриманої/спожитої електричної енергії за спірний період вересень-листопад 2019 за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в розмірі 45277,06 грн суду не надав.

Ураховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 45277,06 грн вартості отриманої/спожитої електричної енергії за період вересень-листопад 2019 за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем строків оплати спожитої електричної енергії позивач згідно з п. 6.1 та п.7.4 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 до Договору заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 8122,69 грн за період прострочення з 01.11.2019 по 20.12.2020, 15% річних у розмірі 39845,90 грн за період прострочення з 01.11.2019 по 29.09.2025 та інфляційні втрати у розмірі 37183,09 грн за загальний період прострочення листопад 2019 -серпень 2025.

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У пункті 6.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 до договору визначено, що за внесення платежів передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) Постачальника.

Частиною 6 ст. 232 ГК України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань або неналежне виконання зобов`язань припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним (п. 13.1 Комерційної пропозиції).

Відтак, умовами договору, укладеного між сторонами, останні погодили інший строк нарахування штрафних санкцій, зокрема, пені, нарахування якої припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманої/спожитої електричної енергії за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ст. 611 ЦК України та пункту 6.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019.

У п. 7.4 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 до договору встановлено, що Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту Комерційної пропозиції (п. 7.4) встановлений інший розмір процентів річних, а саме в розмірі 15%.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний, в т.ч., сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання такого зобов`язання.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманої/спожитої електричної енергії за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.4 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунок інфляційних втрат, який виконано позивачем правильно, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 37183,09 грн за період прострочення листопад 2019 серпень 2025 року.

Стосовно вимог про стягнення пені та 15% річних суд зазначає про неправильність здійснення позивачем розрахунків, внаслідок неправильного визначення періоду прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитої електричної енергії за жовтень 2019 року.

Так, у п. 5.10 договору встановлений строк здійснення оплати споживачем спожитої електроенергії не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

У п. 4.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 встановлено, що споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Як свідчать матеріали справи, акт купівлі-продажу електроенергії 003237 від 31.10.2019 та рахунок №38/08/О10/07634 від 07.11.2019 були направлені споживачу засобами поштового зв`язку 12.11.2019 та отримані ним 19.11.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр. 29), а не як помилково зазначив позивач 11.11.2019.

Беручи до уваги умови договору та отримання відповідачем рахунку на оплату, строк оплати спожитої електричної енергії за жовтень 2019 припадає на 26.11.2019, відповідно відповідач допустив прострочення виконання грошових зобов`язань з 27.11.2019 року.

Згідно з перерахунком, здійсненим судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», сума пені за загальний період прострочення з 01.11.2019 по 20.12.2020 складає 7839,88 грн, сума 15% річних за період прострочення з 01.11.2019 по 29.09.2025 складає 39709,05 грн. Відтак, в цій частині позовні вимоги суд задовольняє. В іншій частині вимог щодо стягнення пені, 15% річних суд відмовляє, оскільки такі вимоги заявлені безпідставно.

Таким чином позов задовольняється судом частково.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМАШ ПЛЮС» (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи 39037738) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код юридичної особи 19480600) заборгованість у розмірі 45277,06 грн (сорок п`ять тисяч двісті сімдесят сім гривень 06 коп.), пеню у розмірі 7839,88 грн (сім тисяч вісімсот тридцять дев`ять гривень 88 коп.), 15% річних у розмірі 39709,05 грн (тридцять дев`ять тисяч сімсот дев`ять гривень 05 коп.), інфляційні втрати у розмірі 37183,09 грн (тридцять сім тисяч сто вісімдесят три гривні 09 коп.) та судовий збір у розмірі 2414,61 грн (дві тисячі чотириста чотирнадцять гривень 61 коп.).

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 05.12.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько