ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"01" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2881/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши заяву Приватного підприємства Транс-Експо про ухвалення додаткового рішення (вх. № 2-1799/25 від 19.11.2025) у справі № 916/2881/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД до Приватного підприємства Транс-Експо, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія А-фінанс про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1147035,29 грн., -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства Транс-Експо про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1147035,29 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 04.07.2023 р. між ТОВ Фінансова компанія А-фінанс (лізингодавець) та ТОВ Юг-транспорт ЛТД (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 468Л/040723. В подальшому, як вказує позивач, 13.05.2024 р. між ТОВ Фінансова компанія А-фінанс, ТОВ Юг-транспорт ЛТД та ПП Транс-Експо укладено договір № 525ППО/130524 про переведення прав та обов`язків, згідно з умовами якого первісний лізингоодержувач переводить на нового лізингоодержувача свої зобов`язання (у тому числі щодо сплати лізингових та інших платежів) за договором фінансового лізингу № 468Л/040723 від 04.07.2023 року, укладеного між лізингодавцем і первісним лізингоодержувачем, а новий лізингоодержувач приймає на себе зазначені зобов`язання первісного лізингоодержувача за договором фінансового лізингу. Проте, як зазначає позивач, станом на дату укладення договору про переведення боргу товариством сплачено лізингових платежів на суму 2622758,44 грн., з яких 1621016,79 грн. в якості відшкодування вартості об`єкта лізингу, відтак, враховуючи те, що зобов`язання позивача щодо відшкодування повної вартості об`єкта лізингу припинилося і одночасно виникло у ПП Транс-Експо, останнє зобов`язане повернути позивачу сплачені ним грошові кошти, за вирахуванням амортизації, тобто у розмірі 1147035,29 грн. Так, позивач вказує, що невиконання цього обов`язку свідчить про безпідставне збагачення відповідача, у зв`язку з чим заявляє дані грошові кошти до стягнення.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 року вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД розподілено до розгляду суддею Мостепаненко Ю.І.
Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду Одеської області № 126 від 07.08.2025 р., відповідно до ст. 15 Закону України Про судоустрій і статус суддів, п. 9 ст. 32 ГПК України, п. 10.6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 № 17-01/2025, у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. з 28.07.2025 р. на лікарняному та спливу 14-денного терміну з дня реєстрації заяви, з метою дотримання строків, визначених Господарським процесуальним кодексом України, призначено повторний автоматичний розподіл вищевказаної позовної заяви.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД розподілено до розгляду суддею Петровим В.С.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2025 р. суддею Петровим В.С. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2881/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому підготовче засідання призначено на 01.09.2025 р. о 12:00 год.
Підготовче засідання, призначене на 01.09.2025 р. о 12:00 год., не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Петрова В.С. на лікарняному, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2025 р. призначено підготовче засідання на 30 вересня 2025 р. о 12:30 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.09.2025 р. задоволено заяву Приватного підприємства Транс-Експо про участь у підготовчому засіданні по справі № 916/2881/25, яке призначене на 30 вересня 2025 р. о 12:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.09.2025 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія А-фінанс та відкладено підготовче засідання на 10 жовтня 2025 р. об 11:00 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2025 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/2881/25 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 21 жовтня 2025 р. о 12:30 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.10.2025 р. відкладено підготовче засідання на 04 листопада 2025 р. об 11:00 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 р. задоволено заяву Приватного підприємства Транс-Експо про участь у підготовчому засіданні по справі № 916/2881/25, яке призначене на 04 листопада 2025 р. об 11:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2025 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2881/25 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 13 листопада 2025 р. о 12:30 год.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 р. по справі № 916/2881/25 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД до Приватного підприємства Транс-Експо, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія А-фінанс про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1147035,29 грн. відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.07.2025 р. у справі № 916/2881/25, а саме: знято арешт з грошових коштів Приватного підприємства Транс-Експо як в національній валюті (гривні), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських та/або інших фінансовокредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали про забезпечення позову в межах суми позовних вимог в розмірі 1147035,29 грн. та знято арешт з нерухомого майна, що належить Приватному підприємству Транс-Експо в межах суми позову 1147035,29 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

19.11.2025 р. від представника Приватного підприємства Транс-Експо- Ростомова Г.А., через систему Електронний суд до господарського суду надійшла заява (вх. № 2-1799/25), в якій представник відповідача просить суд ухвалити додаткове рішення в порядку ст. 244 ГПК України у справі № 916/2881/25, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД на користь Приватного підприємства Транс-експо витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 24914,00 грн.

При цьому на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД надано засвідчені копії ордеру на надання правничої допомоги, договору про надання правової (правничої) допомоги № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р., додатку № 2 до договору № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р., акту про надання послуг від 18.11.2025 р.

Між тим представник заявника зазначає, що відносини між ПП Транс - експо та адвокатом Ростомовим Г. А. врегульовані договором № 1-08/09/2025 від 08 вересня 2025 року про надання правової допомоги, відповідно до п.п 1.1, 1.2 якого адвокат зобов`язується надавати послуги з правового захисту прав та інтересів клієнта, а клієнт у свою чергу прийняти та оплатити послуги згідно з умовами договору.

Як вказує відповідач, даним договором сторони погодили представництво інтересів клієнта із реалізацією адвокатом процесуальних прав та обов`язків, передбачених чинним законодавством у судових інстанціях, а також захист прав та інтересів у відносинах із третіми особами відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Наразі відповідач зазначає, що відносини з гонорару врегульовані між сторонами п. 4.1 договору, згідно з яким вартість послуг адвоката за цим договором затверджується додатком до договору та залежить від виду послуги.

Так, відповідач вказує, що на підставі даних домовленостей між сторонами було укладено додаток № 2 від 08 вересня 2025 року, яким передбачено, що адвокат представляє інтереси клієнта у справі № 916/2881/25 та погоджено суму гонорару у розмірі 600,00 USD, яка сплачується протягом двох місяців з дати підписання даного додатку № 2.

Разом з тим, як стверджує заявник, на виконання задекларованого у судовому засіданні 04.11.2025 року наміру укласти акт та надати до суду докази понесених витрат було укладено акт від 18.11.2025 року, з якого вбачається, що на виконання вказаного доручення адвокатом вжито наступні дії: складено та подано відзив на позовну заяву від 18 вересня 2025 року; складено та подано клопотання про залучення третьої особи від 30 вересня 2025 року; прийнято участь у наступних судових засіданнях: 30 вересня 2025 року, 10 жовтня 2025 року, 04 листопада 2025 року; 13 листопада 2025 року.

При цьому заявник вказує, що сума сплачених коштів згідно з додатком № 2 становить 600,00 USD, яка сплачена готівкою наступним чином: 8242,00 грн. - 30 вересня 2025 року; 8262,00 грн. - 10 жовтня 2025 року; 8410,00 грн. - 04 листопада 2025 року.

За ствердженням заявника, даний акт складений за підсумками відносин сторін у справі № 916/2881/25 у Господарському суді Одеської області, відтак відповідач - ПП Транс-Експо за юридичний супровід справи сплатив 24914,00 грн.

Крім того, заявник посилається на ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, відповідно до якої гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, як вказує відповідач, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Також відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21, в якій Велика Палата Верховного Суду, зокрема, зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п. 128, п.134).

Так, заявник вказує, що Велика Палата Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважала за необхідне відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 та сформувала нову позицію, згідно з якою вказала, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно зі ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Приймаючи до уваги положення статті 221 та 244 ГПК України, враховуючи відсутність необхідності призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове судове рішення без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви Приватного підприємства Транс-Експо та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частина 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Наразі слід зазначити, що під час ухвалення Господарським судом Одеської області рішення від 13.11.2025 р. у справі № 916/2881/25 про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД до Приватного підприємства Транс-Експо, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія А-фінанс про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1147035,29 грн., питання щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу не вирішувалося.

В ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що обов`язку суду щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу передує подання стороною відповідної заяви.

Водночас, докази на підтвердження розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу можуть бути подані у такому порядку: 1) докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі; 2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі № 917/304/21). Вказана позиція застосована також у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Положення ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.

Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що під час ухвалення господарським судом рішення по даній справі питання стосовно розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, при цьому в прохальній частині відзиву на позовну заяву відповідач просив здійснити відшкодування судових витрат, які будуть подані в порядку ст. 129 ГПК України. Крім того, в судовому засіданні 04.11.2025 р. представник відповідача повідомив, що розмір та обґрунтування судових витрат по справі буде подано до суду після ухвалення рішення суду у справі. Таким чином, Приватне підприємство Транс-Експо заявило про намір подати докази понесення судових витрат у встановленому законом порядку, що свідчить про дотримання вимог, встановлених у ч. 8 ст. 129 ГПК.

При цьому, як вбачається з Витягу з реєстру заяв, надісланих засобами ЄС з Комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду, відповідач - Приватне підприємство Транс-Експо звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення 18.11.2025 р. о 19:41 год., тобто в межах п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене господарський суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

В ч.ч. 4-7 ст. 129 ГПК України передбачено інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2025 року між Приватним підприємством Транс-Експо (клієнт) та адвокатом Ростомовим Грантом Артуровичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 1-08/09/2025, відповідно до п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надавати послуги із правового захисту прав та інтересів клієнта, а клієнт у свою чергу прийняти та оплатити послуги згідно з умовами договору.

Згідно з п. 1.2 договору № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р. сторони погодили представництво інтересів клієнта із реалізацією адвокатом процесуальних прав та обов`язків, передбачених чинним законодавством у судових інстанціях, а також захист прав та інтересів у відносинах із третіми особами відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Пунктом 2.2 договору № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р. визначено обов`язок клієнта оплачувати послуги адвоката, а також оплачувати витрати адвоката, пов`язані з виконанням останнім доручень клієнта в сумі, у строки та на умовах, передбачених статтею про порядок розрахунків.

Відповідно до п. 4.1 договору № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р. вартість послуг адвоката за цим договором затверджується додатком до договору та залежить від виду послуги.

Положенням п. 8.1 договору № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р. передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання і до 01 липня 2026 року.

Термін дії даного договору може бути змінений, що оформлюється додатковою угодою між сторонами (п. 8.2 договору № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р.).

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, додатком № 2 до договору № 1-08/09/2025 від 08 вересня 2025 року сторони погодили, що адвокат представляє інтереси клієнта у справі № 916/2881/25, а також суму гонорару у розмірі 600,00 USD, яка сплачується протягом двох місяців з дати підписання даного додатку № 2.

18 листопада 2025 р. Приватним підприємством Транс-Експо (клієнт) та Ростомовим Грантом Артуровичем (адвокат) складено та підписано акт про надання послуг згідно з договором № 1-08/09/2025 від 08 вересня 2025 року, з якого вбачається, що на виконання доручення з представлення інтересів клієнта у справі № 916/2881/25 адвокатом вчиені наступні дії:

- складено та подано відзив на позовну заяву від 18 вересня 2025 року;

- складено та подано клопотання про залучення третьої особи від 30 вересня 2025 року;

- прийнято участь у наступних судових засіданнях: 30 вересня 2025 року; 10 жовтня 2025 року; 04 листопада 2025 року; 13 листопада 2025 року.

Також у вказаному акті від 18.11.2025 р. зазначено, що сума коштів, яку клієнт сплатив за додатком № 2, становить 600,00 USD, яка сплачена готівкою наступним чином:

- 8242,00 грн. - 30 вересня 2025 року;

- 8262,00 грн. - 10 жовтня 2025 року;

- 8410,00 грн. - 04 листопада 2025 року.

Між тим у вказаному акті сторонами зазначено, що такий акт складено за підсумками відносин сторін у справі № 916/2881/25, що розглядалася у Господарському суді Одеської області.

Відтак, відповідно до акту наданих послуг від 18 листопада 2025 року адвокатом надано клієнту послуги на загальну суму 24914,00 грн.

Разом з тим слід зазначити, що наявні в матеріалах справи копії договору про надання правової допомоги від 08.09.2025 р. № 1-08/09/2025, додатку № 2 до договору № 1-08/09/2025 від 08.09.2025 р., акту про надання послуг від 18.11.2025 р. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Між тим в ч. 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Між тим позивачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову, з огляду на що підлягають задоволенню у розмірі 24914,00 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Заяву Приватного підприємства Транс-Експо про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2-1799/25 від 19.11.2025 р.) у справі № 916/2881/25 задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Юг-транспорт ЛТД (67300, Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Грушевського, буд. 95; ) на користь Приватного підприємства Транс-Експо (68802, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Кишинівська буд. 11; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24914/двадцять чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять/грн. 00 коп.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Петров