номер провадження справи 34/146/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 Справа № 908/2581/25

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., за участю секретаря судового засідання Концур Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/2581/25

за позовом: Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Лущай Світлани Ровелівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про скасування державної реєстрації права власності

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Кравець Л.О., на підставі службового посвідчення № 1913 від 28.04.2025, виписки ЄДР;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 22.08.2025 через систему Електронний суд надійшла позовна заява Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця Лущай Світлани Ровелівни з вимогами про скасування державної реєстрації права приватної власності Лущай Світлани Ровелівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на нерухоме майно реєстраційний номер:060, будівля, кафе з мийкою самообслуговування, загальною площею 100 кв.м.; яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська (вул. Бориспільська), буд. 19а з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні об`єкти нерухомості, а саме будівля, кафе з мойкою самообслуговування не були добудовані, у зв`язку з чим у відповідача не виникло право власності на них, а подані ними документи державному реєстратору не відповідають дійсності, а отже і нормам чинного законодавства України. Державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна будівля, кафе з мойкою самообслуговування по вул. Братська (Бориспільска), 19а у місті Запоріжжя, здійснена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 справу № 908/2581/25 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою суду від 01.09.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2581/25, присвоєний номер 34/145/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 24.09.2025 о 11 год.00 хв.

В судовому засіданні 24.09.2025 здійснювалась фіксація судового процесу.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/2581/25. Оголосив склад суду.

Суд з`ясував про відводи. Відводів не заявлено.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву чи пояснень на адресу суду та позивач не надходило.

У підготовчому засіданні представник позивача надав пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 24.09.2025 відкладено підготовче засідання по справі на 15.10.2025 о 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 15.10.2025 здійснювалась фіксація судового процесу.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/2581/25. Оголосив склад суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, сторона належним чином повідомлена про дату, місце та час проведення судового засідання.

15.10.2025 від представника позивача через підсистему Електронний суд надійшли додаткові пояснення.

В підготовчому засіданні представник позивача надав пояснення по суті поданих документів, просив долучити додаткові пояснення до матеріалів справи.

Судом клопотання представника позивача задоволено, додаткові пояснення прийнято судом до розгляду, долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду від 15.10.2025 відкладено підготовче засідання по справі на 30.10.2025 о 11 год. 15 хв.

В судовому засіданні 30.10.2025 здійснювалась фіксація судового процесу.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/2581/25. Оголосив склад суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, документів на адресу суду не направляв.

В підготовчому засіданні представник позивача надав пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 30.10.2025 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 12.11.2025 о 12 год. 30 хв.

В судовому засіданні 12.11.2025 здійснювалась фіксація судового процесу.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/2581/25. Оголосив склад суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, сторона належним чином повідомлена про дату, місце та час проведення судового засідання.

11.11.2025 від представника позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли додаткові пояснення.

В підготовчому засіданні представник позивача підтримав подані пояснення, просив долучити пояснення до матеріалів справи.

Додаткові пояснення позивача прийняті судом до розгляду, долучені до матеріалів справи.

За наслідками судового засідання, суд, запитавши думку представника позивача, на підставі ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 26.11.2025 о 09 год. 40 хв.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив їх задовольнити.

18.10.2023 набрав чинності Закон України №3200-ІХ від 29.06.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЄСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами". Вказаним законом внесені відповідні зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частин 1, 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 18.10.2023), у господарських судах функціонує ЄСІТС.

Пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особам, які зареєстрували електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Згідно з новою редакцією ч.ч. 5, 8 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України відповідно до Закону №3200-IX та з урахуванням змін внесених відповідно до Закону №3424-ІХ в абзац 1 ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України та викладення ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

При цьому, положеннями ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України чітко визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до ч.ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України шляхом направлення ухвал до електронного кабінету відповідача (дата реєстрації 27.03.25).

Відповідно до Довідок про доставку електронного документа в електронний кабінет, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», ухвали суду доставлені до електронного кабінету відповідача 01.09.25, 24.09.25, 15.10.25, 30.10.25, 12.11.25.

Положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи є днем вручення судового рішення.

26.11.25 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 між Запорізькою міською радою та гр. ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі №00445 від 22.09.2017 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:017:0204, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання Запорізької міської ради №57/41 від 31 травня 2017р., Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування кіоску з літнім майданчиком, візитної автомобільної автостоянки, дитячого майданчику, кафе та виконання благоустрою прилеглої території (п. п. 1, 3 Договору оренди землі).

05.03.2020 між ОСОБА_1 (продавець) та Лущай Світланою Ровелівною (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. Внаслідок якого відповідач набула у власність нерухоме майно: недобудована будівля кафе літ. А, 15% готовності, площа забудови 106,9 кв.м., кіоск літ. Б, паркан №1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

З вищенаведеного вбачається, що на момент звернення до суду, власником нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0842 га кадастровий номер :04:017:0204, за адресою: АДРЕСА_2 є Відповідач.

Рішенням Запорізької міської ради від 07.12.2022 № 16 перейменовано вулицю Братську на вулицю Бориспільску у місті Запоріжжя.

Згідно із інформацією №428605391 від 26.05.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.10.21 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будівлю, кафе з мойкою самообслуговування, загальною площею 100 кв.м (відомості внесено до реєстру 27.10.21 за № рішення 61179247).

Під час здійснення заходів з контролю за належним використанням земель комунальної власності представником Департаменту управління активами Запорізької міської ради було встановлено, земельна ділянка кадастровий номер :04:017:0204 частково огороджена, захаращена чагарником. На ділянці знаходиться недобудова та кіоск про що складено відповідний акт виїзду на місцевість від 23.05.2025. До зазначеного акту виїзду на місцевість від 23.05.2025 додано фото земельної ділянки кадастровий номер :04:017:0204.

Відповідно до листа Комунального підприємства «Муніципальна варта» Запорізької міської ради від 24.06.2025 №01-12/1074 про надання інформації зазначено, що проведена перевірка дотримання вимог законодавства у сфері благоустрою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська (Бориспільська), 19а.

При візуальному обстежені території встановлено, що земельна ділянка частково огороджена парканом, на якій розміщені недобудована капітальна будівля та тимчасова споруда (кіоск). Також у листі зазначається що, територія земельної ділянки знаходиться у незадовільному санітарному стані, а саме захаращена сміттям, гіллям, тощо. Вищенаведений акт виїзду на місцевість від 23.05.2025 та лист від 24.06.2025 №01-12/1074 підтверджують факт невідповідності інформації з Державного реєстру реальному стану справ на земельній ділянці комунальної форми власності, а саме відсутність на земельній ділянці будівлі, кафе з мойкою самообслуговування.

Як вказує представник позивача, в даному випадку зазначені об`єкти нерухомості, а саме будівля, кафе з мойкою самообслуговування не були добудовані, у зв`язку з чим у відповідача не виникло право власності на них, а подані ними документи державному реєстратору не відповідають дійсності, а отже і нормам чинного законодавства України.

Державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна будівля, кафе з мойкою самообслуговування по вул. Братська (Бориспільска), 19а у місті Запоріжжя, здійснена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню у судовому порядку. У зв`язку з наведеними обставинами подано позов у цій справі.

Відповідно до ст. 4 ГПК України:

1. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

2. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

6. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Судом враховано, що спірний об`єкт відносно якого здійснено оспорювану державну реєстрацію права власності, виходячи з цільового призначення за своєю правовою природою мав використовуватись для здійснення підприємницької діяльності, а відповідач має зареєстрований статус фізичної особи-підприємця.

Таким чином, цей спір виник навколо об`єкту, призначеного для здійсненням господарської діяльності, та усунення перешкод власника у володінні земельною ділянкою.

Подібний спір за правилами господарського судочинства розглянутий у справі № 914/1785/22 за участю фізичної особи, у справі винесено постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.09.24.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ЦК України).

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:017:0204 належить Запорізькій територіальній громаді в особі Запорізької міської ради, що підтверджується інформацію Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.08.25.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов).

Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Схожі висновки викладені, зокрема, у пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (див. пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.27 постанови від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц виклала висновок про те, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У випадку, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 334 ЦК України право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає із дня такої реєстрації.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (наприклад, постанови від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц).

При дослідженні судом обставин наявності в особи права власності необхідно передусім встановити підставу, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №910/10987/18).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Як вже зазначалося, під час здійснення заходів з контролю за належним використанням земель комунальної власності представником Департаменту управління активами Запорізької міської ради було встановлено, земельна ділянка кадастровий номер :04:017:0204 частково огороджена, захаращена чагарником. На ділянці знаходиться недобудова та кіоск про що складено відповідний акт виїзду на місцевість від 23.05.2025. До зазначеного акту виїзду на місцевість від 23.05.2025 додано фото земельної ділянки кадастровий номер :04:017:0204.

Відповідно до листа Комунального підприємства «Муніципальна варта» Запорізької міської ради від 24.06.2025 №01-12/1074 про надання інформації зазначено, що проведена перевірка дотримання вимог законодавства у сфері благоустрою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська (Бориспільська), 19а. При візуальному обстежені території встановлено, що земельна ділянка частково огороджена парканом, на якій розміщені недобудована капітальна будівля та тимчасова споруда (кіоск). Також у листі зазначається що, територія земельної ділянки знаходиться у незадовільному санітарному стані, а саме захаращена сміттям, гіллям, тощо. Вищенаведений акт виїзду на місцевість від 23.05.2025 та лист від 24.06.2025 №01-12/1074 підтверджують факт невідповідності інформації з Державного реєстру реальному стану справ на земельній ділянці комунальної форми власності, а саме відсутність на земельній ділянці будівлі, кафе з мойкою самообслуговування.

Відповідачем наведеного не спростовано будь-яких доказів або заперечень з цього приводу не надано.

Суд погоджується з доводами позивача, що в даному випадку зазначені об`єкти нерухомості, а саме будівля, кафе з мойкою самообслуговування не були добудовані, у зв`язку з чим у відповідача не виникло право власності на них, а подані ними документи державному реєстратору не відповідають дійсності, а отже і нормам чинного законодавства України.

Таким чином, відповідач надав державному реєстратору документи, які містять недостовірні відомості. Вказані реєстраційні дії здійснено відповідачем з метою створення уявної законності набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, що розміщені на спірній земельній ділянці, а об`єкт, щодо якого реєструвалось право власності за спірним записом не існує.

Підсумовуючи зазначене суд приходить до висновку, що державна реєстрація права приватної власності відповідача на спірне нерухоме майно підлягає скасуванню з огляду на те, що здійснено державну реєстрацію неіснуючих майнових прав на об`єкти, які не існують. Існування запису про державну реєстрацію права власності відповідача, з огляду на приписи статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, обмежує право власності територіальної громади м. Запоріжжя на земельну ділянку, розташовану в м. Запоріжжя, кадастровий номер :04:017:0204, за адресою: вул. Бориспільська (вул. Братська), буд. 19а, в частині її права розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.24 у справі № 914/1785/22 вказано:

«…Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації прав власності

…59. Разом із тим у практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно [див., зокрема, пункт 98 постанови від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)]. Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (підпункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13) та інші).

60. Отже, державна реєстрація права приватної власності відповідачів на нежитлові приміщення загальною площею 230,1 кв. м за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 47, як на нерухоме майно - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ними права власності на таке майно.

61. Відповідні записи в Державному реєстрі створюють для позивача перешкоди у реалізації ним прав власника спірних земельних ділянок, зокрема відчуження або передачі у користування цих земельних ділянок іншим особам, оскільки відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

62. Процедура внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру регламентована Законом № 1952-IV. За загальним правилом, у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав чи їх обтяжень, державний реєстратор повинен керуватися нормами Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення [див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пункті 127 постанови від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)].

63. Абзацами другим та четвертим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції передбачено, зокрема, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

64. За змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV у чинній редакції державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

65. Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача на земельну ділянку було порушено незаконною реєстрацією права власності на нерухоме майно за відповідачами, з якими позивач не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права власності відповідачів, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїми земельними ділянками (схожі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 496/1059/18).

66. При цьому в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції, відомості про право власності відповідачів не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Натомість державний реєстратор вчиняє нову реєстраційну дію - внесення до Державного реєстру відомостей про припинення права власності відповідачів на нерухоме майно на підставі судового рішення [див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 132, 133 постанови від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)].

67. У частині першій статті 14 Закону № 1952-IV зазначено, що розділ Державного реєстру та реєстраційна справа закриваються в разі: 1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна; 3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво; 4) скасування державної реєстрації земельної ділянки; 5) набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ; 6) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ, - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Закритий розділ Державного реєстру та реєстраційна справа не підлягають поновленню.

68. Відповідно до частини сьомої статті 14 Закону № 1952-IV у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі.

69. Враховуючи, що державна реєстрація прав приватної власності ПП «Ярина Плюс» на нежитлові приміщення загальною площею 230,1 кв. м за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 47, як на нерухоме майно була здійснена помилково, а зазначене майно не є нерухомим, така державна реєстрація підлягає скасуванню із закриттям відповідного розділу Державного реєстру…».

Виходячи з мети позову Запорізької міської ради, який спрямовано на усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження земельною ділянкою, вимогу про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на будівлю, кафе з мойкою самообслуговування, загальною площею 100 кв.м (відомості внесено до реєстру 27.10.21 за № рішення 61179247) з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи, суд визнає обґрунтованою, належною та ефективною для відновлення прав позивача.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

В той же час суд приймає до уваги, що попередня державна реєстрація права власності ОСОБА_2 , яка була здійснена 05.03.20 за рішенням про державну прав та їх обтяжень № 51493299 приватного нотаріуса Морозової Вікторії Миколаївни, залишиться чинною та відповідатиме реально існуючому об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці (кадастровий номер :04:017:0204) за адресою: АДРЕСА_2 . і прав позивача не порушуватиме.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на нерухоме майно реєстраційний номер:060, будівля кафе з мойкою самообслуговування, загальною площею 100 кв.м.; яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лущай Світлани Ровелівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Запорізької міської ради (, м. Запоріжжя пр. Соборний, буд. 206), витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.). Видати наказ.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 27.11.2025.

Суддя А.О. Науменко