ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 листопада 2025 року Справа № 903/644/25

за позовом Заступника керівника Володимирської окружної прокуратури

до відповідача 1: Литовезької сільської ради

відповідача 2: ОСОБА_1 , м.Горохів, Волинська область

відповідача 3: Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР», с.Стрільче,

Волинська область

відповідач 4: Товариство з обмеженою відповідальністю «САЛІКС ЕНЕРДЖІ»

про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними додаткових угод та договору суборенди земельної ділянки, скасування реєстрації речових прав в Державному реєстрі речових прав, повернення земельної ділянки

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Сосновська Ю.П.

Представники сторін:

від позивача: Присяжнюк І.Б., прокурор

від відповідачів: Шеремет М.П., представник ФГ "ЕНЕРГО ПАРТНЕР"

встановив: в позовній заяві від 23.06.2025 Заступника керівника Володимирської окружної прокуратури до відповідача 1: Литовезької сільської ради, відповідача 2: ОСОБА_1 , відповідача 3: Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» прокурор просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Литовезької сільської ради від 13.06.2023 № 33/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради» зі змінами, внесеними рішенням Литовезької сільської ради від 03.07.2023 № 34/3.

Визнати незаконним та скасувати рішення Литовезької сільської ради від 21.02.2024 № 42/34 «Про внесення змін до договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_1 ».

Визнати недійсною додаткову угоду від 13.06.2023 № 0030 про зміни до договору оренди землі № 01357 від 13.06.2012, укладену між Литовезькою сільською радою Володимирського району Волинської області та ОСОБА_1 .

Визнати недійсною додаткову угоду від 29.03.2024 до договору оренди землі від 13.06.2012, укладену між Литовезькою сільською радою та ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» в особі голови ОСОБА_1 .

Визнати недійсним договір суборенди землі від 27.07.2023, укладений між ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» та ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ», предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69,9998 га, що розташована за межами населених пунктів Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області.

Скасувати державну реєстрацію права оренди ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69, 9998 гектара. Скасувати державну реєстрацію права суборенди ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69, 9998 гектара.Зобов`язати ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» () та ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» () повернути Литовезькій територіальній громаді в особі Литовезької сільської ради Володимирського району Волинськоїобласті () земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69, 9998 гектара за актом приймання-передачі.Стягнути з відповідачів на користь Волинської обласної прокуратури () судовий збір за подання до суду даної позовної заяви у розмірі 19379,2 гривень.

Ухвалою суду від 29.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.Підготовче засідання призначено на 29 липня 2025 року на 12:15 год.

Ухвалою суду від 29.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 28.09.2025. Розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 02 вересня 2025 року на 12:00 год.

Господарський суд протокольною ухвалою від 02.09.2025 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 30.09.2025 на 11:00 год.

30.09.2025 від ФГ "ЕНЕРГО ПАРТНЕР" на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 30.09.2025 розгляд справи по суті відкладено на 28.10.2025 на 12:45 год.

06.10.2025 на адресу суду від Заступника керівника Володимирської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив.

13.10.2025 на адресу суду від Заступника керівника Волинської обласної прокуратури надійшли заперечення щодо задоволення судом клопотання Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» про залишення позову без розгляду.

27.10.2025 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та час для надання можливості

Представник прокуратури в судовому засіданні 28.10.2025 щодо задоволення клопотання про відкладення розгляду справи надав заперечення.

Ухвалою суду від 28.10.2025 розгляд справи по суті відкладено на 18 листопада 2025 року на 11:45 год.

Представник Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» в судовому засіданні 18.11.2025 просив суд в задоволенні позовних вимог прокурора відмовити повністю, вважає позовну заяву не обгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Просить суд застосувати до позовних вимог прокурора строк позовної давності.

При цьому, відповідачем не подано заяви про застосування судом строку позовної давності.

Виходячи з вимог ст. 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом лише (аналог тільки, виключно), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

З огляду на встановлені обставини справи та те, що розгляд справи здійснюється по суті, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності .

Щодо клопотання представника Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з відсутністю підстав для представництва інтересів держави прокурором суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у передбачених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Захист від порушень права власності Українського народу безперечно належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.

Передумовою участі органів та осіб, передбачених ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

При визначенні цього елемента підлягає з`ясуванню питання наявності чи відсутності органу, уповноваженого здійснювати захист порушених інтересів держави, у тому числі у судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі №910/2389/23 виснувала, що прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правомірно вищначив себе самостійним позивачем, оскільки Київська міська рада не може та не повинна бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оспорювання її рішення та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади.

Суд зауважує, що у справі за №903/644/25 прокурором оскаржуються рішення органу місцевого самоврядування - Литовезької сільської ради, яка порушила інтереси територіальної громади прийнявши оспорювані рішення, що слугувало для укладення додаткових угод.

Суд вважає, що прокуратурою було дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України Про прокуратуру при поданні даного позову до суду, а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Представники відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 4 не прибули у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Прокурор у судовому засіданні 18.11.2025 позов підтримав, просив суд позовні вимоги задоволити повністю.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора та пояснення представника Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР», дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд-

встановив:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 14 Конституції України визначає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Пунктом 1 розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області від 27.03.2012 № 175 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 на території Заболотцівської сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду громадянину ОСОБА_1 загальною площею 69,9998 га для ведення фермерського господарства із земель державного резервного фонду не наданих у власність чи користування за межами населених пунктів Заболотцівської сільської ради.

Згідно п. 2 розпорядження ОСОБА_1 передано земельну ділянку в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства.

Пунктами 3.1-3.2 ОСОБА_1 зобов`язано укласти договір оренди земельної ділянки з посвідченням та реєстрацією у встановленому порядку, та використання земельної ділянки здійснювати за цільовим призначенням з дотриманням вимог чинного законодавства.

Надалі 31.05.2012 між Іваничівською районною державною адміністрацією Волинської області (Орендодавець) та ОСОБА_1 ( Орендар) укладено договір оренди землі № 101 (далі Договір оренди).

Згідно п. 2 Договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 69,9998 га, у тому числі: 69,9998 га пасовища.

Відповідно до п.8 Договору, Договір оренди укладено на 10 років .

Відповідно до пунктів 15-17 розділу «Умови використання земельної ділянки» Договору оренди земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення, умови збереження стану об`єкта оренди забезпечувати використання земель за цільовим призначенням з дотриманням вимог чинного законодавства.

Пунктом 19 Договору оренди передбачено заборону зміни цільового призначення земельної ділянки.

Згідно п. 31 Договору оренди Орендар поміж іншого зобов`язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням згідно пунктів 15, 16 цього договору.

Пунктом 36 Договору оренди передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 37 Договору оренди дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- ліквідації юридичної особи орендаря.

Згідно п. 43 Договору оренди цей договір набирає чинності після підписання та його державної реєстрації.

Судом встановлено, що Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Іваничівському районі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.06.2012 за № 01357, що також підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру щодо дати реєстрації речового права.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 34629334 від 26.02.2025, Договору купівлі- продажу корпоративних прав від 29.01.2016 та Рішення засновника (власника) Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» () від 30.01.2016 ОСОБА_1 04.07.2012 зареєстрував юридичну особу Фермерське господарство «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» ().

29.01.2016 між ОСОБА_1 (далі Продавець) та ОСОБА_2 (далі Покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав.

Згідно пунктів 1 та 2 договору купівлі-продажу Продавець зобов`язується передати у власність Покупця свою частку у розмірі 100% Статутного капіталу ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» (), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити її вартість.

Рішенням засновника (власника) Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» () ОСОБА_1 від 30.01.2016 №2 поміж іншого вирішено:

- включити до складу членів ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» ОСОБА_2 ;

- затвердити заяву ОСОБА_1 про вихід із ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» та змінити засновника Господарства, новим засновником Господарства стає ОСОБА_2 ;

- звільнити ОСОБА_1 з посади голови Господарства та призначити (обрати) головою Господарства ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 34629334 від 26.02.2025 державну реєстрацію зміни складу Господарства, зміну складу засновників та зміну керівника проведено 03.02.2016.

Таким чином, з 03.02.2016 керівником ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР», його засновником, учасником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 .

Додатково з матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 24.11.2020 №1-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність, акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність та додатку до відповідного акту (п. 13 додатку) земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 передано Литовезькій територіальній громаді в особі Литовезької сільської ради Володимирського району.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.05.2021 за Литовезькою сільською радою зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219.

Рішенням Литовезької сільської ради від 02.06.2023 № 32/63 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0219 категорія земель землі сільськогосподарського призначення, яка перебуває в оренді» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0219.

На виконання вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування на підставі заяви ОСОБА_1 ТзОВ «ОЛДІ» у 2023 році розроблено технічну документацію з землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради.

Згідно вищевказаної технічної документації цільове призначення спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0219 01.02. Для ведення фермерського господарства.

13.06.2023 Литовезькою сільською радою винесено рішення № 33/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради» відповідним рішенням сільська рада поміж іншого вирішила:

1) Пунктом 1 рішення затвердити технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради (раніше Заболотцівської сільської ради Іваничівського району) на території Литовезької сільської територіальної громади, Володимирського району Волинської області.

2) Пунктом 2 рішення змінити сторони договору оренди землі №101, який зареєстрований 13.06.2012, а саме встановити:

Орендодавець: Литовезька сільська рада

Орендар: ОСОБА_1

3) Пунктом 3 рішення внести зміни до пунктів 2, 5, 8, 9, 11 договору оренди земельної ділянки площею 69,9989 га кадастровий номер :04:000:0219

зареєстрованого за № 001357 від 13.06.2012 та викласти їх в такій редакції:

- Пункт 2: площею 69,9998 га, у тому числі: 69,9998 га багаторічні насадження, кадастровий номер - :04:000:0219;

- Пункт 8: договір укладено на 17 років до 13.06.2029;

- Пункт 9: орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі орендної плати в 12% від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації.

4) Пунктом 6 рішення надати дозвіл громадянину ОСОБА_1 на передачу земельної ділянки, для ведення фермерського господарства, загальною площею 69,9998 га багаторічні насадження, кадастровий номер :04:000:0219, яка знаходиться за межами Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області та перебуває в оренді ОСОБА_1 в суборенду ТзОВ «Салікс Енерджі».

Рішенням Литовезької сільської ради від 03.07.2023 № 34/3 «Про внесення змін в рішення Литовезької сільської ради від 02.06.2023 № 33/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради» внесено зміни в частині розміру орендної плати з 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на 9% від НГО.

На підставі вищевказаних рішень Литовезької сільської ради від 02.06.2023 № 33/3 та від 03.07.2023 № 34/3 між Литовезькою сільською радою та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду від 13.06.2023 №0030 про зміни до договору оренди землі № 01357 від 13.06.2012.

Вищевказаною додатковою угодою змінено сторони договору оренди: Орендодавець Литовезька сільська рада, Орендар Гамалійчук П.В. та внесено зміни до пунктів 2, 5, 8,9, 11 Договору оренди, про які зазначено в вищевказаних рішеннях Литовезької сільської ради від 02.06.2023 № 33/3 та від 03.07.2023 № 34/3.

Так, на підставі договору оренди землі від 31.05.2012 № 101 та додаткової угоди від 13.06.2023 № 0030 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.07.2023 зареєстровано право оренди земельної ділянки, Орендар: Гамалійчук П.В., Орендодавець: Литовезька сільська рада, строк: 17 років, дата закінчення дії: 13.06.2029.

Водночас, після проведення державної реєстрації фермерського господарства та переходу до нього в силу норм Закону України «Про фермерське господарство» прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі, таке господарство звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним договору оренди землі державної та комунальної власності, укладеного засновником цього фермерського господарства. При цьому укладення з орендодавцем та подання державному реєстратору додаткової угоди до договору оренди землі про заміну орендаря з громадянина на фермерське господарство чинним законодавством України не передбачено, відповідно не є обов`язковим.

Аналогічні висновки викладено в пунктах 6.11-6.18 постанови Великої Палати Верховного суду від 30.06.2020 в справі № 927/79/19.

Станом на 2023 рік (час прийняття рішень Литовезькою сільською радою рішень про внесення змін до договору оренди землі щодо продовження строку дії договору, укладення додаткових угод, надання ділянки в суборенду) ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» не зверталось до державного реєстратора про реєстрацію за ним права оренди на спірну земельну ділянку, Гамалійчук П.В., незважаючи на продаж ним корпоративних прав ФГ, залишався орендарем земельної ділянки, при цьому ТОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» фактично використовувало ділянки як суборендар.

27.07.2023 між ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» (далі Орендар) та ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» (далі Суборендар) укладено договір суборенди землі (далі Договір суборенди).

Згідно пункту 1 Договору суборенди Орендар надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:0219, яка знаходиться на території Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області.

Пунктом 2 Договору суборенди передбачено, що в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 69,9998 га, у тому числі 69,9998 га багаторічні насадження.

Строк дії Договору суборенди 6 років 5 місяців (п. 8 Договору суборенди).

Згідно пунктів 14-16 розділу «Умови використання земельної ділянки» Договору суборенди земельна ділянка передається в суборенду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, умови збереження стану об`єкта суборенди відповідно до умов цього договору, основного договору оренди та чинного законодавства.

05.12.2023 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право суборенди на спірну земельну ділянки.

Крім цього, за результатами опрацювання технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради встановлено, що ще 03.12.2012 між ОСОБА_1 та ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» вже укладався договір суборенди спірної земельної строком на 9 років і 6 місяців, який був зареєстрований в управлінні Держкомзему у Іваничівському районі 27.12.2012 за № 02240.

Умови вищевказаного договору суборенди аналогічні умовам договору суборенди від 27.07.2023, укладеному між ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» та ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ».

Рішенням Литовезької сільської ради від 21.02.2024 № 42/34 «Про внесення змін до договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_1 » внесено зміни до договору оренди землі, укладеного 13.06.2012 між Іваничівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , до додаткової угоди даного договору від 13.06.2-23 № 0030, укладеною між Литовезькою сільською радою та ОСОБА_1 , замінено орендаря ОСОБА_1 та ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР».

29.03.2024 укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 13.06.2012 про заміну сторони з ОСОБА_1 на ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» та 04.10.2024 відповідні зміни внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 вбачається, що вказана ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення з видом цільового призначення - для ведення фермерського господарства.

З огляду на зазначене, з 2012 земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0219 не використовується для ведення фермерського господарства, відтак відсутні підстави для продовження строку дії договору оренди та надання згоди для її передачі у суборенду.

За змістом статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 2 статті 18 ЗК України визначено, що категорії земель України мають особливий правовий режим.

Поділ земель України за основним цільовим призначенням на категорії врегульовано частиною 1 статті 19 ЗК України, серед яких виділено землі сільськогосподарського призначення.

Частиною 3 статті 19 ЗК України передбачено, що земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Частиною 5 статті 20 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі № 359-СГ) передбачено види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

За цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 ЗК України.

Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час укладення Договору оренди) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогоспо її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського гос відповідно до закону.

Суд зауважує, що земельна ділянка за спірним Договором оренди передана громадянину ОСОБА_1 у строкове платне користування (оренду) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.

Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах (пункт 5.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.01.2020 у справі № 922/1974/19).

За змістом частини 1 статті 5, частини 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/989/18.

Спірна земельна ділянка має використовуватись виключно для ведення фермерського господарства, а її використання поза вказаного цільового призначення є порушенням вимог земельного законодавства.

Суд зауважує, що землі фермерського господарства мають особливий статус і надаються громадянам на пільговій (позаконкурентій) основі, зокрема, в оренду з певною (конкретною) метою, а саме: для реалізації громадянином права на створення фермерського господарства, як прогресивної форми підприємницького діяльності цього громадянина у галузі сільського господарства України та подальшого використання наданої в оренду земельної ділянки виключно створеним фермерським господарством у межах виду її цільового призначення, визначеного власником землі.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.01.2024 у справі № 905/5/21.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0219, передана в оренду ОСОБА_1 за договором оренди землі № 101, надана для ведення фермерського господарства в межах категорії «землі сільськогосподарського призначення».

За умовами договору оренди землі № 101 ОСОБА_1 надано в користування (оренду) земельну ділянку, яка за основним цільовим призначенням належить до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення, а визначеним видом її використання є ведення фермерського господарства. Водночас, зміна виду використання такої земельної ділянки не передбачена, як умовами договору оренди землі № 101, так і положеннями чинного законодавства, оскільки земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання.

Крім того, обов`язок забезпечувати використання земельної ділянки за визначеним видом цільового призначення, стосується безпосередньо та виключно орендаря за договором оренди землі № 101, та навіть за наявності у договорі оренди землі № 101 права на передачу земельної ділянки в суборенду, дотримання такого обов`язку у будь-якому разі порушується, навіть якщо вид використання та цільове призначення земельної ділянки за договором суборенди не змінюються.

При прийнятті рішення від 13.06.2023 № 33/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради» сільська рада не дотрималась вимог ч. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки з п. 6 цього рішення вбачається, що нею надається згода на передачу земельної ділянки у суборенду ТОВ «Салікс Енерджі», тобто на використання земельної ділянки з іншим цільовим призначенням ніж для ведення фермерського господарство, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю не є суб`єктом, який діє у відповідності до Закону України «Про фермерське господарство».

Судом встановлено, що Литовезька сільська рада надала дозвіл на продовження використання земельної ділянки не за цільовим призначення шляхом продовження строку дії цього договору до 13.06.2029 та надання дозволу на передачу землі у суборенду ТОВ «Салікс Енерджі».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.01.2024 у справі № 905/5/21 суд дійшов висновків, що навіть за наявності права на передачу земельної ділянки в суборенду і навіть якщо вид використання та цільове призначення земельної ділянки за договором суборенди не змінюються обов`язок орендаря забезпечувати використання земельної ділянки за визначеним видом цільового призначення (видом використання), а саме: «для ведення фермерського господарства», у будь-якому разі порушується.

Прийняття Литовезькою сільською радою рішення від 21.02.2024 № 42/34 «Про внесення змін до договору оренди землі, укладеного ОСОБА_3 »,яким замінено сторону договору із ОСОБА_1 на ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР», обумовлене прийняттям рішення цієї ради від 03.07.2023 № 34/3 про продовження строку дії договору, пов`язане з ним та додатковою угодою до договору оренди, відтак з урахуванням вищевикладених обставин також підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2024 № 927/1206/21 зазначає, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 143), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 07.04.2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі №922/614/19 (пункт 52)).

Нескасований невизнаний недійсним акт породжує негативні правові наслідки, на які вплинула реалізація незаконного акта, а тому оскарження рішення суб`єкта владних повноважень за умови його невідповідності закону спрямоване на захист інтересу в юридичній визначеності на майбутнє (при подальшому розпорядженні спірною ділянкою).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що рішення Литовезької сільської ради від 13.06.2023 № 33/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219 з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради» зі змінами, внесеними рішенням Литовезької сільської ради від 03.07.2023 № 34/3, та рішення цієї ради від 21.02.2024 № 42/34 «Про внесення змін до договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_1 » підлягають визнанню незаконними та скасуванню в порядку, визначеному ст. ст. 16, 21,393 Цивільного кодексу України та ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.06.2020 в справі № 177/1942/16-ц).

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2021 в справі № 761/12692/17).

Суд звертає увагу, що уклавши відповідну додаткову угоду сторони дійшли згоди щодо внесення змін до першочергового договору оренди в частині зміни строку дії договору оренди землі, тим самим поновили строк дії договору оренди землі, при тому що, на момент укладення відповідної додаткової угоди орендар не мав наміру використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та використовувати її для ведення фермерського господарства загалом.

Враховуючи вищевикладене, додаткова угода від 13.06.2023 №0030 про зміни до договору оренди землі № 01357 від 13.06.2012 підлягає визнанню недійсною відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Про правомірність визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі за умови порушення вимог чинного законодавства при її укладенні та недобросовісності дій орендаря виснувано Верховним Судом у постанові від 28.10.2021 у справі № 912/1595/19, Вищим господарським судом України у постанові від 30.03.2017 № 923/678/16.

Договір суборенди земельної ділянки від 27.07.2023, що укладений між ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» та ТОВ «Салікс Енерджі» підлягає визнанню недійсним з огляду на порушення вимог ст. 8 Закону України «Про оренду землі», оскільки спірну земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства передано у суборенду із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва товариству з обмеженою відповідальністю.

Частиною 1 ст.216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Доводи ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР», що викладені у відзиві на позовну заяву суд до уваги не приймає, оскільки останні спростовані матеріалами справи та нормами законодавства.

Суд дійшов висновку про те, що відповідачами не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве та вирішальне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки, спір до розгляду суду доведено з вини відповідачів, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 130 ГПК України слід віднести на них.

Керуючись ст. 73-79, 86, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Литовезької сільської ради від 13.06.2023 № 33/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Литовезької сільської ради, площею 69,9998 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0219) з метою продовження договору оренди громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Литовезької сільської ради» зі змінами, внесеними рішенням Литовезької сільської ради від 03.07.2023 № 34/3.

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Литовезької сільської ради від 21.02.2024 № 42/34 «Про внесення змін до договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_1 ».

4. Визнати недійсною додаткову угоду від 13.06.2023 № 0030 про зміни до договору оренди землі № 01357 від 13.06.2012, укладену між Литовезькою сільською радою Володимирського району Волинської області та ОСОБА_1 .

5. Визнати недійсною додаткову угоду від 29.03.2024 до договору оренди землі від 13.06.2012, укладену між Литовезькою сільською радою та ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» в особі голови ОСОБА_1 .

6. Визнати недійсним договір суборенди землі від 27.07.2023, укладений між ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» та ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ», предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69,9998 га, що розташована за межами населених пунктів Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області.

7. Скасувати державну реєстрацію права оренди ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69, 9998 гектара. Скасувати державну реєстрацію права суборенди ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69, 9998 гектара.Зобов`язати ФГ «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» () та ТзОВ «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» () повернути Литовезькій територіальній громаді в особі Литовезької сільської ради Володимирського району Волинськоїобласті () земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0219 площею 69, 9998 гектара за актом приймання-передачі.

8. Стягнути з Литовезької сільської ради (45325, Волинська обл., Володимирський р-он, с. Литовеж, вул. Володимира Якобчука, 11, ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) судовий збір у розмірі 4 844,80 грн.

9. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) судовий збір у розмірі 4 844,80 грн.

10. Стягнути з Фермерського господарства «ЕНЕРГО ПАРТНЕР» (45734, Волинська обл., Луцький р-он, с. Стрільче, вул. Центральна, 74, ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) судовий збір у розмірі 4 844,80 грн.

11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛІКС ЕНЕРДЖІ» (45734, Волинська обл., Луцький р-он, с. Стрільче, вул. Центральна, 74, ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) судовий збір у розмірі 4 844,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

28.11.2025

Суддя Микола ШУМ