ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"03" грудня 2025 р. Справа № 902/773/25

Суддя (суддя-доповідач у справі) Північно-західного апеляційного господарського суду Тимошенко О.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20.10.2025 (суддя Тісецький С.С., повний текст складено 22.10.2025)

у справі № 902/773/25

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.10.2025, серед іншого, встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у даній справі, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючою реструктуризацією) Каратуном Є.Є. до реєстру вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 , а саме: АТ "Акцент-Банк в розмірі 196 934,01 грн (друга черга задоволення), з яких: заборгованість за кредитним договором б/н від 18.12.2020 станом на 21.07.2025 в розмірі 85 535, 63 грн (з яких: 60 705, 17 грн заборгованість за кредитом, 23 830, 46 грн заборгованість по відсоткам); заборгованість за кредитним договором ABH0CT54172039 від 31.12.2023 станом на 21.07.2025 в розмірі 108 975, 98 грн (з яких: 67 036, 73 грн заборгованість за кредитом, 41 939, 25 грн заборгованість за процентами); судовий збір за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.07.2025 по справі № 128/1501/25 у розмірі 2 422, 40 грн, а також 6 056,00 грн витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/773/25; АТ "Універсал Банк" в розмірі 70 619,98 грн (друга черга задоволення), а також 4 844,80 грн витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/773/25. Визначено розмір та перелік невизнаних судом вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 , а саме: ТОВ "Фінансова компанія "Процент" в розмірі 25 606,00 грн.

Не погодившись із вказаним процесуальним рішенням, ТОВ "Фінансова компанія "Процент" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20.10.2025 в частині невизнаних судом вимог ТОВ "Фінансова компанія "Процент" в розмірі 25 606,00 грн та прийняти нове рішення, яким встановити перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі № 902/773/25, що підлягають внесенню арбітражним керуючим Каратуном Є.Є. до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме ТОВ "Фінансова компанія "Процент" до боржника ОСОБА_1 в розмірі 5 900,00 грн - заборгованість за кредитом, 18 644,00 грн заборгованості по нарахованим відсотками за користування кредитом, 4 844,80 грн - сплаченого судового збору за подання заяви про грошові вимоги. Судові витрати просить покласти на боржника.

Одночасно скаржник просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції.

Апеляційна скарга сформована у підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС 11.11.2025 та надійшла до суду апеляційної інстанції 12.11.2025 (згідно відмітки канцелярії суду).

Ухвалою суду від 12.11.2025 матеріали справи № 902/773/25 витребувано із Господарського суду Вінницької області та надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду 02.12.2025.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя дійшов висновку про те, що остання не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV ГПК країни з огляду на таке.

Положеннями ст. 258 ГПК України визначено форму та зміст апеляційної скарги, а також перелік документів, що до неї додаються.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з п. п. 4, 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору за подання апеляційної скарги у справі про банкрутство становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. При поданні заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство судовий збір складає 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2025 рік" з 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Зважаючи на те, що апелянтом оскаржується процесуальне рішення, яке постановлене за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги у даному випадку складає 9 084,00 грн (3028,00 грн х 2) х 150% )

Поряд з цим, згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки апеляційна скарга подана в електронній формі - через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору за її подання із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження його ставки становить 7 267,20 грн.

В порушення зазначених вимог скаржником до апеляційної скарги не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Також, п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень ст. 42 цього Кодексу.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено перелік учасників у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Не повідомлений належним чином учасник справи позбавлений можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу. Крім того, неповідомлення учасника справи про звернення з апеляційною скаргою порушує його процесуальні права, принципи рівності усіх учасників судового процесу та змагальності сторін, закріплені у ст. 2 ГПК України.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що остання не містить доказів надіслання її копії із доданими до неї документами Акціонерному товариству "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074; ) та Акціонерному товариству "Універсал Банк" (вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04082; ). Відтак суд зауважує, що скаржником не повідомлено належним чином усіх учасників провадження про оскарження судового рішення, як того вимагають приписи ст. 258 ГПК України.

Разом з тим, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначає таке.

В силу приписів ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу попереднього засідання постановлено судом першої інстанції 20.10.2025, повний текст складено 22.10.2025.

Відповідно, останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 03.11.2025 (з урахуванням вихідних днів).

Скаржник також підтверджує, що ухвала попереднього засідання Господарського суду Вінницької області у справі № 902/773/25 від 20.10.2025 доставлена до електронного кабінету останнього 22.10.2025 о 18:48.

Апеляційна скарга сформована у підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС 11.11.2025 та надійшла до суду апеляційної інстанції 12.11.2025, тобто з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження судової ухвали.

Частинами 2 та 3 статті 256 ГПК України визначено, що учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Апелянт вказує про те, що з даною ухвалою представник ТОВ "ФК "Процент" адвокат Руденко К.В. ознайомився тільки 31.10.2025 в зв`язку тим, що до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" за короткий проміжок часу, протягом 22.10.2025-23.10.2025 надійшло 178 процесуальних документів по різним справам (скрін-шоти з електронного кабінету додаються), за період з 22.10.2025-27.10.2025 до електронного кабінету представника скаржника надійшло 389 повідомлення по різним справам, з якими необхідно ознайомитись, надати правову оцінку для подальших дій та підготовки процесуальних документів.

З огляду на вказане просить суд врахувати наведені вище причини надмірного надходження повідомлень до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІКС, в результаті чого об`єктивно неможливо було опрацювати та вчасно ознайомитись з ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі № 902/773/25 від 20.10.2025 для здійснення процесуальних дій.

Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

При цьому клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Судова колегія зазначає, що за своїм змістом норма про можливість поновлення процесуальних строків є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06).

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд констатує, що надмірна завантаженість залежить не від об`єктивно непереборних обставин, а від суб`єктивних дій самого представника апелянта, відтак, вказані у клопотанні обставини не можуть бути визнані судом поважними, адже відносяться до суб`єктивних критеріїв, тобто дій чи бездіяльності самого учасника, а не від об`єктивної неможливості в її отриманні через перешкоди, які не залежать від її волі.

Статтями 42, 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

Так, у справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Водночас звернення з апеляційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у апеляційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Звернення з апеляційною скаргою є правом сторони, а не обов`язком, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених нормами ГПК України.

Частиною четвертою ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Виходячи з наведеного, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначена в ГПК України вимога до скаржника при зверненні до суду дотримуватися строку подання апеляційної скарги.

При цьому складовою частиною принципу верховенства права є застосування принципу правової визначеності res judicata, який в контексті права на оскарження судового рішення визначає, що у кожній справі національні суди мають перевіряти чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", пункт 41).

Отже, право на апеляційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних строків звернення до апеляційного суду не є обмеженням доступу до правосуддя, порушенням принципів рівності і змагальності сторін.

Зважаючи на викладене, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 20.10.2025 у справі № 902/773/25, Північно-західний апеляційний господарський суд визнає їх неповажними.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до положень частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин апеляційна скарга залишається судом без руху для надання можливості скаржнику усунути встановлені судом недоліки апеляційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20.10.2025 у справі № 902/773/25 - залишити без руху.

3. Запропонувати скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, надавши суду докази сплати судового збору у розмірі 7 267,20 грн (отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/Рiвненськ.м.тг/22030101; код отримувача: код за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача: UA2017527; код класифікації доходів бюджету: 22030101); докази належного повідомлення Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074; ) та Акціонерного товариства "Універсал Банк" (вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04082; ) про оскарження судового рішення; клопотання про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги із зазначенням інших підстав (за наявності таких) протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається останньому.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя Тимошенко О.М.