ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
01.12.2025 Справа № 15/154б

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М., розглянувши справу
Господарським судом Донецької області ухвалою від 08.10.2003 за заявою Відкритого акціонерного товариства Державна енергогенеруюча компанія Центренерго в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС ВАТ Державна енергогенеруюча компанія Центренерго порушена справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт внаслідок його фінансової неспроможності відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14.05.1992 №2343-XII (в редакції Закону від 30.06.1999 №784-XIV); введений мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Постановою суду від 02.03.2004 Товариство з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком на 6 місяців до 02.09.2004, ліквідатором призначена арбітражний керуючий Шелупець В.А.
Ухвалою від 07.09.2004 строк ліквідаційної процедури продовжений до 02.03.2005.
Ухвалою від 19.05.2005 припинені повноваження ліквідатора Шелупець В.А. ліквідатором призначена арбітражний керуючий Шолохова І.Б., строк ліквідаційної процедури продовжений на 6 місяців до 02.11.2005.
Ухвалами суду строк ліквідаційної процедури неодноразово продовжувався.

Ухвалою суду від 09.12.2009 припинені повноваження арбітражного керуючого Шолохової І.Б., ліквідатором призначений арбітражний керуючий Біленко І.Е.

Дана справа перебувала на стадії ліквідаційної процедури і розгляд її не було завершено.

При цьому, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, справа №15/154б за заявою Відкритого акціонерного товариства Державна енергогенеруюча компанія Центренерго в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС ВАТ Державна енергогенеруюча компанія Центренерго про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт була втрачена.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.02.2018 відновлено окремі матеріали втраченої справи №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт в частині наявних матеріалів та судових рішень.

Задоволено клопотання №06-1409 від 07.12.2017 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського відділення про заміну кредитора у справі.

Здійснено заміну кредитора у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт, а саме: замінено кредитора, Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Артемівської міської виконавчої дирекції на правонаступника - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського відділення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.03.2018 змінено найменування кредитора у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт, з Артемівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на Бахмутську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Ухвалою господарського суду від 19.11.2018 здійснено заміну кредитора у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт, а саме: замінено кредитора, Бахмутську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на правонаступника - Головне управління ДФС у Донецькій області ().

Ухвалою господарського суду від 30.08.2021 здійснено заміну кредитора у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт, а саме: замінено кредитора Головне управління ДФС у Донецькій області () на Головне управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП: 44070187).

Відповідно по положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

У зв`язку з поданням заяви про відставку судді ОСОБА_1 , на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Донецької області від 02.03.2023, справу №15/154б передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 для розгляду даної справи визначено суддю Господарського суду Донецької області Фурсову С.М.

Враховуючи зміну складу суду в даній справі, справу прийнято для подальшого розгляду суддею Фурсовою С.М.

Ухвалою господарського суду від 30.08.2021 здійснено заміну кредитора у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт, а саме: замінено кредитора Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського відділення на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ().

Судом встановлено, що згідно наказу Міністерства юстиції України №4170/5 від 29.12.2018 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Біленко Ірині Едуардівні.

Крім того, з 2014 року (початку антитерористичної операції на території Донецької області) у матеріалах справи відсутні відомості виконання арбітражною керуючою Біленко І.Е. повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання для вирішення питання щодо кандидатури арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі.

Ухвалою суду від 03.07.2023 призначено судове засідання на 27.07.20023. Запропоновано кредиторам Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () (Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області) надати суду кандидатуру арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі №15/154б про банкрутство Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу ім. Суворова, за його згодою.

Від Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов лист, в якому останній просить суд визначити кандидатуру арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства шляхом застосування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 постановлено застосувати автоматизовану систему вибору кандидатури арбітражного керуючого. Після визначення автоматизованою системою з вибору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справі №15/154б кандидатури арбітражного керуючого, дану ухвалу суду направити обраному кандидату для подання до господарського суду заяви на участь у даній справі в якості ліквідатора та встановлено останньому п`ятиденний строк для направлення згоди на участь у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () або повідомлення про неможливість такої участі.

03.08.2023 господарським судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.

Господарським судом отримана довідка щодо кандидатури арбітражного керуючого, якою визначено для участі у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () арбітражного керуючого Будза Олександра Миколайовича (свідоцтво №1427 від 16.07.2013).

Від арбітражного керуючого Будза О.М. згоди на участь у справі отримано не було.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.10.2025, зокрема, відсторонено Біленко Ірину Едуардівну (свідоцтво №652 від 22.03.2013) від виконання повноважень ліквідатора по справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт (). Постановлено комітету кредиторів до 27.11.2025 надати суду кандидатуру арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт (), у відповідності до приписів п. 5 ч. 5 ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, за його письмовою згодою. Одночасно вирішено застосувати автоматизовану систему вибору кандидатури арбітражного керуючого.

29.10.2025 судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.

Господарським судом 29.10.2025 отримана довідка щодо кандидатури арбітражного керуючого, якою визначено для участі у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () арбітражного керуючого Капля Анатолій Валентинович (свідоцтво №2072 від 07.12.2022).

Ухвалою суду від 31.10.2025 арбітражному керуючому Каплі Анатолію Валентиновичу запропоновано надати господарському суду заяву про згоду (при її наявності) на участь у справі №15/154б в якості ліквідатора.

Від арбітражного керуючого Каплі Анатолія Валентиновича 03.11.2025 надійшла заява з відмовою від участі у справі.

05.11.2025 судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.

Господарським судом 07.11.2025 отримана довідка щодо кандидатури арбітражного керуючого, якою визначено для участі у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () арбітражного керуючого Аверіна Вікторія Валеріївна (свідоцтво №1953 від 21.10.2020).

Ухвалою суду від 07.11.2025 арбітражному керуючому Аверіній Вікторії Валеріївні запропоновано надати господарському суду заяву про згоду (при її наявності) на участь у справі №15/154б в якості ліквідатора.

Протягом встановленого судом строку відповіді від арбітражного керуючого Аверіної Вікторії Валеріївни не отримано.

Головним управлінням ПФУ у Донецькій області 20.11.2025 та Головним управлінням ДПС у Донецькій області 26.11.2025 повідомлено суду про неможливість надання кандидатури арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт (), заявлено клопотання про здійснення електронного запиту на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого.

Щодо повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою повідомлення кредиторів про необхідність визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі, судом було направлено ухвали на адреси кредиторів засобами поштового зв`язку, а також шляхом направлення до Електронних кабінетів.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч.7 ст.120 ГПК України).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Адреси кредиторів встановлені судом на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Заяв про зміну місцезнаходження чи місця проживання від кредиторів до суду не надходило.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Також судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Також суд зазначає, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи вищевикладене, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення сторін у справі №15/154б, а тому виходячи з принципу «презумпції обізнаності», суд приходить до висновку, що кредитори були належним чином повідомлений про стан розгляду справи.

Згідно із ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією із засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та за наявними в ній матеріалами.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Суд зазначає, що з 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ). Зазначений Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З урахуванням приписів Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства подальший розгляд справи №15/154б з 21.10.2019 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () судом здійснюється відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Провадження у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () перебуває на стадії ліквідації з 02.03.2004.

Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;

скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута (ч.1).

Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням. Ліквідатор має право замовити виготовлення дублікатів печатки та штампів у разі їх втрати (ч.2).

У відповідності до ст. 10 КУзПБ, арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності. Арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Статтею 28 КУзПБ встановлено, що арбітражний керуючий для виконання повноважень ліквідатора призначається господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

Законодавством передбачено певну сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури. Так, частинами 1, 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;

аналізує фінансовий стан банкрута, складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

формує ліквідаційну масу;

заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;

заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню;

продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом;

подає відомості (інформацію), необхідні для ведення Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;

у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу;

веде реєстр вимог кредиторів;

подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом (ч.1).

Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою (ч.2).

Частиною 1 ст.60 КУзПБ передбачено, що у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Кодексом, з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про

визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство;

звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого (пункти 3-1, 4 частина 8 ст.48 КУзПБ).

Редакцією Закону про банкрутство, чинною до 21.10.2019 (ст.115), та Кодексом України з процедур банкрутства (ст.30) встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду та визначено порядок і умови оплати діяльності арбітражного керуючого.

Отже виконання арбітражним керуючим повноважень ліквідатора у справі про банкрутство обумовлюється тим, що надання таких послуг є оплатним, у тому числі за рахунок кредиторів у справі про банкрутство.

Джерелами сплати грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора у справі про банкрутство можуть бути як кошти, отримані від виробничої діяльності підприємства боржника, так і кошти, що сплачуються кредиторами у встановленому Законом про банкрутство і Кодексом порядку.

З моменту відновлення матеріалів втраченої справи №15/154б ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.02.2018 від ліквідатора - арбітражного керуючого Біленко І.Е. жодних звітів про хід ліквідаційної процедури судом не отримувалось. При цьому, скарг на бездіяльність ліквідатора чи клопотань про його відсторонення від кредиторів також не надходило.

Судом встановлено, що згідно наказу Міністерства юстиції України №4170/5 від 29.12.2018 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Біленко Ірині Едуардівні.

Як вже було вище зазначено, суд неодноразово зобов`язував кредиторів у справі визначитись стосовно кандидатури арбітражного керуючого для призначення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () на підставі ст.ст. 48 КУзПБ.

Враховуючи невиконання кредиторами у справі вимог суду, господарським судом неодноразово були здійснені відповідні запити щодо автоматизованого визначення кандидатури ліквідатора, однак за наслідком цих запитів, визначені кандидатури арбітражних керуючих надавали або відмову від призначення його ліквідатором у справі №15/154б, або взагалі залишали звернення суду без відповіді.

Матеріали справи також не містять будь-яких пропозицій кредиторів щодо порядку здійснення подальшого провадження у цій справі про банкрутство, у тому числі щодо погодження кандидатури ліквідатора та визначення джерел оплати послуг ліквідатора.

Приписи КУзПБ передбачають, що участь кредитора у справі про банкрутство не може бути формальною. Будучи учасником такого провадження кредитор наділений широким обсягом прав та повноважень, в тому числі правом на звернення до суду в межах провадження у справі про банкрутство із заявою про визнання недійсними правочинів боржника (стаття 42 КУзПБ), визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство, звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого (пункти 3-1, 4 частина 8 ст.48 КУзПБ), звернення зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора (ч.6 ст. 61 КУзПБ), визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону (стаття 73 КУзПБ), реалізуючи які він має діяти своєчасно та у належний спосіб.

Як особа зацікавлена у задоволені наявних в нього грошових вимог до боржника у повному обсязі, кредитор має діяти розсудливо та проявляти уважність щодо стану ведення справи про банкрутство, зокрема цікавитися вжитими ліквідатором діями у ліквідаційній процедурі та заходами направленими на виявлення, розшук та повернення майна банкрута, ефективністю таких заходів та вчиняти відповідні дії, передбачені його обсягом прав та повноважень, тощо.

Саме від таких дій кредитора залежить досягнення основної мети його участі у справі про банкрутство - задоволення (погашення) його вимог.

Процедури банкрутства за вимогами мають строковий характер. Зокрема, у відповідності до частини 1 статті 58 КУзПБ у ліквідаційній процедурі ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника у строк що не перевищує 12 місяців

Судом встановлено, що процедура ліквідації у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () відкрита постановою Господарського суду Донецької області від 02.03.2004.

Не зважаючи на те, що процедура ліквідації банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () в межах справи №15/154б триває вже більше 20 років, до теперішнього часу ця процедура є незавершеною.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції, учасником якої є Україна, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сюрмелі проти Німеччини» від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

Отже, у разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу «належного урядування» і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 у справі «Рисовський проти України»).

Предметом провадження у справі про банкрутство є досягнення легітимної мети визначеної Законом про банкрутство і Кодексом України з процедур банкрутства, якими встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Приймаючи до уваги, що провадження у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () на стадії ліквідації триває понад 20 років, проте протягом тривалого часу ліквідаційна процедура об`єктивно не здійснюється, пасивною поведінкою більшості кредиторів у справі щодо погодження кандидатури ліквідатора та визначення джерел оплати послуг ліквідатора, безрезультатністю вжитих ГУ ДПС у Донецькій області, ГУ ПФУ у Донецькій області та судом дій щодо визначення кандидатури арбітражного керуючого для участі у даній справі в якості ліквідатора, суд вважає, що вказані вище обставини в їх сукупності унеможливлюють успішне завершення процедури банкрутства Боржника та позбавляють можливості досягнення легітимної мети Закону про банкрутство і Кодексу України з процедур банкрутства.

Порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) встановлені статтею 90 КУзПБ.

Оскільки неприйняття внаслідок бездіяльності зборами кредиторів рішення про обрання арбітражного керуючого у разі відсторонення арбітражного керуючого та відсутність звернення комітету кредиторів до господарського суду з клопотанням про призначення іншого арбітражного керуючого, та як наслідок - відсутність арбітражного керуючого-ліквідатора у справі про банкрутство, унеможливлює подальше провадження цієї справі, а Кодекс України з процедур банкрутства не встановлює відповідної підстави для закриття провадження у справі про банкрутство в такому випадку, проте не визначає й вичерпного переліку підстав для закриття провадження, суд вбачає наявність правових підстав для закриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () керуючись пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України з причин відсутності предмету спору.

При цьому, судом прийняті до уваги правові позиції Верховного Суду викладені у постанові від 10.12.2019 року у справі №906/1290/15 та у постанові від 07.10.2020 року Верховного Суду у справі №917/1230/15, за змістом яких - «відсутність предмета спору» у розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин.

Таким чином, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, для правової певності кредиторів, вимоги яких є визнаними за судовими рішеннями та не можуть задовольнятися через існуючий мораторій у справі про банкрутство, суд вважає за необхідне прийняти у даній справі рішення про закриття провадження у справі про банкрутство, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997, зазначеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, яка зобов`язує органи національної юрисдикції вживати належних заходів до бездіяльності та затягування розгляду справ, а також пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України та ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Подальше затягування процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () на стадії ліквідації з діючим мораторієм на задоволення вимог кредиторів за відсутності реальної можливості завершення ліквідаційної процедури призведе лише до порушення прав кредиторів і Боржника та матиме наслідком збільшення додаткових витрат, пов`язаних з провадженням у справі, а тому закриття провадження у даній справі господарський суд вважає доцільним та обґрунтованим.

Матеріали справи не містять доказів, які свідчать про наявність невирішених Господарським судом спорів, які підлягали б розгляду в межах справи №15/154б на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.

З огляду на вищезазначене, суд вважає обґрунтованим та правомірним закриття провадження у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () на підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 28, 30, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 231 ГПК України.

Аналогічна правова позиція щодо закриття провадження у справі про банкрутство у зв`язку із об`єктивною неможливістю здійснити розгляд справи упродовж розумного строку та неможливістю досягнення легітимної мети Закону про банкрутство та Кодексу України з процедур банкрутства викладена в постановах Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 10.12.2019 у справі №906/1290/15, від 17.04.2024 у справі №5006/27/116б/2012, від 15.04.2025 у справі №913/355/21.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 17.04.2024 у справі №5006/27/116б/2012 зазначив наступне:

« 22. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

23. Суд неодноразово встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, в яких порушувалися питання про тривалість провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції».

24. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

25. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сюрмелі проти Німеччини» від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

26. Близького за змістом висновку ЄСПЛ дійшов у рішенні від 10.12.2020 у справі «Парінов проти України», в якому суд визнав тривалість провадження у справі про банкрутство понад дев`ять років такою, що не відповідала вимозі «розумного строку», а отже порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

27. Отже, у разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.

28. Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу «належного урядування» і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 у справі «Рисовський проти України»).

29. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

30. Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15 зазначила, що «відсутність предмета спору» в розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта).

31. Беручи до уваги, що провадження у справі № 5006/27/116б/2012 про банкрутство ПП «РІА «Гольфстрим» триває понад 11 років (з 10.10.2012); понад 9 років на стадії ліквідаційної процедури; ліквідаційна процедура об`єктивно не здійснюється у зв`язку з відсутністю ліквідатора; з огляду на пасивну поведінку кредиторів у справі щодо погодження кандидатури ліквідатора та визначення джерел оплати послуг ліквідатора та на безрезультатність вжитих судом дій щодо визначення кандидатури арбітражного керуючого для участі у цій справі в якості ліквідатора а також те, що чинний у справі про банкрутство мораторій упродовж тривалого часу забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом, включені до реєстру згідно з ухвалою попереднього засідання у справі про банкрутство і не можуть бути задоволені понад 11 років через дію мораторію у справі про банкрутство, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом та гарантування правової певності кредиторів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про банкрутство ПП «РІА «Гольфстрим», відповідно до загальних процесуальних норм (пункт 2 частини першої статті 231 ГПК України) та статті 6 Конвенції.

32. Вказані вище обставини в їх сукупності, а також відсутність встановлення обставин щодо наявності майна боржника, унеможливлюють успішне завершення процедури банкрутства боржника та позбавляють можливості досягнення легітимної мети Кодексу України з процедур банкрутства, що через призму судового контролю у цій категорії справ, не можуть бути залишені поза увагою господарського суду під час вирішення питання закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

33. Також, слід наголосити, що з метою вирішення у майбутньому проблеми банкрутства підприємств, майно яких перебуває наразі на тимчасово окупованій території України, у КУзПБ впроваджено положення, яке передбачає можливість поновлення провадження у справі про банкрутство.

34. Так, у разі, якщо після закриття провадження у справі буде виявлено майно банкрута, достатнє для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, суд за клопотанням учасника справи може поновити провадження у справі. (абз. 2 ч. 3 ст. 65 КУзПБ).

35. Суд звертає увагу, що норми ст. 90 КУзПБ, які визначають порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), як і інші положення цього Кодексу, не містять окремого визначення такої підстави для закриття провадження у справі про банкрутство як-то «відсутність предмета спору» (знищення предмета спору), однак протилежний підхід, тобто продовження провадження у справі за цих умов, матиме наслідком порушення прав та інтересів боржника, його кредиторів та в цілому суперечитиме спрямованості законодавства про банкрутство.

36. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лейла Шахін проти Туреччини» від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

37. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі «Кантоні проти Франції» від 11.11.1996; рішення у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013).

38. З огляду на викладене, Суд вважає обґрунтованим та справедливим прийняття судами попередніх інстанцій рішення про закриття провадження у справі про банкрутство ПП «РІА «Гольфстрим», відповідно до загальних процесуальних норм та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15)».

Згідно із частиною 8 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Закриття провадження у цій справі не є підставою для погашення вимог кредиторів та виключення Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Беручи до уваги викладене, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 28, 30, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 231-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Закрити провадження у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт ().

2. Скасувати дії мораторію у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт () на задоволення вимог кредиторів.

3. Державному реєстратору внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про закриття провадження у справі №15/154б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Востоксельхозпродукт ().

4. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі про банкрутство, державному органу з питань банкрутства, суб`єкту державної реєстрації для внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

5. Ухвала набрала законної сили 01.12.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки передбачені ГПК України.

Суддя С.М. Фурсова