УХВАЛА

про розподіл судових витрат

04.12.2025Справа № 910/4977/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши

заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20»

про розподіл судових витрат

у справі за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20»

про визнання недійсним та скасування рішення

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20» (далі - ОСББ «Сусіди, Чорновола-20», відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» від 06.09.2024.

Справа розглядалася у порядку загального позовного провадження відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

За результатами розгляду цієї справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 позов ОСОБА_1 був залишений без розгляду за заявою позивача.

Разом з тим відповідач подав заяву про розподіл судових витрат, у якій він просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСББ під час розгляду даної справи, в сумі 41 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 розгляд вказаного питання було вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи за правилами, визначеними ст. 221 ГПК України.

Позивач, скориставшись своїм правом, подав клопотання про зменшення розміру заявлених витрат на правничу допомогу, в якому вказав, що сума, яку відповідач просить стягнути, є значно завищеною та неспівмірною зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг, і стягнення такої суми поставить позивача та членів його сім`ї в складне матеріальне становище, відтак, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 6 000,00 грн.

Розглянувши заяви сторін щодо розподілу судових витрат та дослідивши в цій частині наявні докази, суд дійшов висновку, що заява ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Згідно з ч. 5 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду має здійснюватися з урахуванням особливостей, визначених статтею 130 ГПК України, та з урахуванням процедури позовного провадження, яка застосовувалася щодо розгляду позовної заяви в конкретній справі. У такому випадку процесуальним законом відповідачу надається право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, яким він може скористатись або не скористатись.

Задоволення заяви про компенсацію здійснених витрат відповідача відповідно до статті 130 ГПК України не є усуненням судом неповноти судового рішення, а залежить виключно від волевиявлення самого відповідача, така процедура не передбачає дискреційних повноважень та власної ініціативи суду щодо розгляду вказаного питання, на противагу приписам статті 244 ГПК України.

Ухвала суду про компенсацію судових витрат після закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду є судовим рішенням про розподіл судових витрат, яке приймається за наслідком розгляду відповідного клопотання відповідача з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Отже, з урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, питання щодо компенсації здійсненних відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, при залишенні позову без розгляду вирішується судом виключно на підставі відповідної заяви відповідача у порядку, передбаченому частинами 3 - 6 статті 130 ГПК України, тобто шляхом постановлення ухвали про розподіл судових витрат, а не ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 130 ГПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Так, частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідач долучив копії:

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Кобзаренком Ю.В. № 1794/10 від 28.09.2001;

- ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» адвокатом Кобзаренком Ю.В. серія АІ № 1892272;

- договору про надання правничої (правової) допомоги № 600 від 08.05.2025, укладеного між ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» та Адвокатським об`єднанням «Ю.Д.К.»;

- акту надання правової допомоги від 14.11.2025, за яким загальна вартість правничої допомоги, наданої адвокатом Кобзаренком Ю.В., склала 41 000,00 грн;

- виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку АО «Ю.Д.К.», відповідно до якої ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» сплатило адвокату 41 000,00 грн за правничу допомогу.

Дослідивши надані докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

При цьому у визначенні суми відшкодування таких витрат суд виходить з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.

Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: немайновий характер спору; категорію справи, яка віднесена до корпоративних спорів; розгляд справи у загальному позовному провадженні; кількість судових засідань (4 - у суді першої інстанції) та присутність на них представника відповідача; значна кількість поданих позивачем документів (позову із додатками, загальний обсяг яких перевищує 600 сторінок, клопотань щодо забезпечення доказів/ витребування доказів, заяви про зміну підстав позову із значним об`ємом); час та обсяг виконаних адвокатом робіт для надання правничої допомоги (підготовки відзиву на позов, позицій/заперечень на заявлені позивачем клопотання); подачу позивачем апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у забезпеченні доказів та її розгляд у суді апеляційної інстанції; тривалість підготовчого засідання, викликана численними клопотаннями позивача та оскарженням процесуальних рішень суду; розгляд спору по суті не відбувся; розгляд справи закінчився у підготовчому засіданні у зв`язку із подачею позивачем заяви про залишення позову без розгляду;.

Отже з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспіврозмірним зі складністю розгляду справи, тому вважає за необхідне зменшити розмір витрат заявника на правничу допомогу з 41 000,00 грн до 15 000,00 грн.

При цьому суд приймає до уваги висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, про те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Отже вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу суд задовольняє частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20» про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20» (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 20, ідентифікаційний номер 44627588) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

У решті вимог - відмовити.

Повна ухвала складена 04 грудня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення її повного тексту.

Суддя Головіна К.І.