ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.12.2025 Справа № 917/1726/25
про стягнення 257 610, 88 грн заборгованості,
Без виклику учасників справи
Розгляд справи № 917/1726/25 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням Господарського суду Полтавської області 18.11.2025 р. відмовлено у задоволенні позову.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 50 000,00 грн (витрати на правничу допомогу). Письмові докази, якими відповідач обґрунтовує судові витрати будуть надані до суду відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

21.11.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. №14985 від 21.11.2025 року) у розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою від 24.11.2025 р. вказане клопотання СП "Полтавська газонафтова компанія" прийнято до розгляду та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

25.11.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли запереченнями на клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. №15121), в яких останній просив відмовити у задоволені клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, а у випадку задоволення вказаного клопотання, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу на 95%. При цьому позивач зазначив, що відповідач нарахував 15 000,00 грн за складання відзиву на позовну заяву та заперечень у справі, які по факту складені на основі відзиву, що був підготовлений та поданий раніше. При цьому, матеріали не містять детального розрахунку щодо вартості години роботи адвоката та вартості годин, які ним були затрачені на підготовку відзиву та відповідних заперечень, тобто вказане свідчить про необґрунтованість та неспівмірність понесених витрат. Крім того, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що послуги відповідачу надавалися протягом вересня жовтня 2025, а платіжна інструкція долучена до даного клопотання датована 20 лютим 2025 року з призначенням платежу "абонентська плата за договором 2505/2023".

Згідно зі ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з такого:

Відповідач просить стягнути з АТ "Укртрансгаз" понесені витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення СП "Полтавська газонафтова компанія", було додано належним чином засвідчені копії Договору №2505/2023 про надання правничої допомоги від 25.05.2023 року, актів приймання-передачі від 30.09.2025 року та від 31.10.2025 року за договором про надання правничої допомоги №2505/2023 від 25.05.2023 року, платіжну інструкцію №490 від 20.02.2025 р. га суму 1 500 000,00 грн, ордеру серія СЕ №1104750 від 13.02.2025 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ №000250 від 27.04.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, Адвокатське об`єднання "Старокиївське" надавало послуги позивачу СП "Полтавська газонафтова компанія" на підставі договору про надання правничої допомоги №2005/2023 від 25.05.2023 (далі - договір №2505/2023) та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1104750 від 13.02.2025 виданого адвокату Метенко Т.І.

Умовами договору сторони узгодили, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво та надані інші види правничої допомоги в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору №2505/2023).

З наданого представником відповідача акту приймання-передачі від 30.09.2025 року вбачається, що адвокатським об`єднанням надано, а замовником прийнято наступну правову допомогу - підготовка відзиву на позовну заяву АТ "УКРТРАНСГАЗ" у справі №917/1726/25, вартість допомоги - 10 000,00 грн, а з акту приймання-передачі від 31.10.2025 року - підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву АТ "УКТРАНСГАЗ" у справі №917/1726/25, вартість - 5 000,00 грн.

При цьому у клопотанні про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив:

"Надалі, вже 01.08.2025р. сторонами укладено Додаткову угоду №5 (далі Додаткова угода) до Договору. За п.1 даної Додаткової угоди сторони дійшли згоди в межах Договору встановити розцінки вартості правничої допомоги ВИКОНАВЦЯ з представництва інтересів ЗАМОВНИКА в судах загальної юрисдикції, господарських та адміністративних судах усіх інстанцій, у тому числі участі у судових засіданнях, аналіз та вивчення матеріалів справи, підготовки заяв, скарг, клопотань, відповідей, заперечень, відзивів, додаткових пояснень по суті справи та усіх процесуальних документів, спрямованих на захист інтересів ЗАМОВНИКА та передбачених процесуальним законодавством (Таблиця 1)."

Однак, адвокатом не подано до справи копії додаткової угоди від 01.08.2025 року до договору №2505/2023, за умовами якої суд міг би оцінити предмет додаткової угоди, її відношення до справи, узгоджені розцінки вартості правничої допомоги виконавця з представництва інтересів замовника в господарських судах та інші умови, які необхідні для вирішення клопотання позивача про розподіл судових витрат.

У відповідності до положень статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Без додаткової угоди від 01.08.2025 року до договору №2505/2023 про надання правничої допомоги від 25.05.2023 року, укладеної між відповідачем та адвокатським об`єднанням, суд не може перевірити погодження цими особами змісту та обсягу правничої допомоги, її вартості та складових частин.

Отже, надані відповідачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не дають суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо надання адвокатських послуг та доведеності суми вказаних витрат.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського від 02.02.2024 року по справі № 910/9714/22 зазначено, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У зв`язку з вищезазначеним, судом зроблено висновок, що клопотання СП "Полтавська газонафтова компанія" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн (вх. №14985 від 21.11.2025 року) задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання СП "Полтавська газонафтова компанія" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №917/1726/25 у розмірі 15 000,00 грн (вх. №14985 від 21.11.2025 року).

Рішення складено та підписано 01.12.2025 р.

Суддя О. М. Тимощенко

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.