ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 917/503/24(917/80/25)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Погребняка В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представник ОСОБА_1 - Арутюнова А. О.,

ОСОБА_1 - особисто,

арбітражний керуючий Косякевич С. О. - особисто

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№7146/2025)

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2025

у складі колегії суддів:

та на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.07.2025

у складі судді: Паламарчук В. В.

у справі № 917/503/24 (917/80/25)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро"

до Фермерського господарства "Солард Агрокультура"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання щодо покладення на керівника боржника солідарної відповідальності у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

1. 20.06.2024 ухвалою Господарського суду Полтавської області відкрито провадження у справі №917/503/24 про банкрутство Фермерського господарства "Солард Агрокультура"; визнано грошові вимоги ТОВ "Спектр - Агро" до боржника; введено процедуру розпорядження майном; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича.

2. 14.11.2024 постановою Господарського суду Полтавської області ФГ "Солард Агрокультура" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ФГ "Солард Агрокультура" призначено арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича.

3. У постанові судом встановлено, що відповідно до фінансової звітності, що подавалась боржником до органів статистики та податкового органу, станом на 31.12.2023 боржник мав: основні засоби, залишковою вартістю 0 тис.грн, в той час, як станом на 31.12.2022 - 3699,2 тис.грн; запаси на 6932,1 тис.грн в той час, як станом на 31.12.2022 - 9043,6 тис.грн; дебіторська заборгованість на 6118,4 грн.

4. З наданого ліквідатором звіту за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності ФГ "Солард Агрокультура" судами встановлено:

- фінансово-господарська діяльність в 2021 - 2023 роках провадилась; підприємство одержувало дохід, проте виручка від реалізації в 2023 зменшилась в 8,3 рази в порівнянні з 2021; фінансовий результат діяльності в 2021 - прибуток, в 2022 та в 2023 - збиток;

- власний капітал станом на 31.12.2021 є величиною позитивною, а станом на 31.12.2022 та 31.12.2023 величина зменшилась і є величиною від`ємною;

- власні оборотні активи та функціонуючий капітал протягом всього періоду мали від`ємне значення. Від`ємне значення поточної платоспроможності та нульове значення абсолютної ліквідності вказують на недостатність у підприємства коштів та їх еквівалентів для погашення своїх зобов`язань;

- протягом періоду значення всіх коефіцієнтів ліквідності нижче нормативного і ще зменшується станом на 31.12.2023; тенденція змін негативна;

- відповідно до значення показників платоспроможності та фінансової стійкості структура балансу підприємства станом на 31.12.2023 є незадовільною.

5. Щодо існування станом на 31.12.2023 у боржника перед кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав, суди вказали, що такий факт підтверджується заявами кредиторів у справі про банкрутство № 917/503/24.

6. Суд апеляційної інстанції також вказав, що:

- заборгованість перед ТОВ "Спектр-Агро" існувала на дату (31.12.2023), коли фінансовий стан ФГ "Солард Агрокультура" набув ознак надкритичної неплатоспроможності (безумовне зобов`язання на підставі фінансової аграрної розписки від 10.01.2022 року (ухвала Господарського суду Полтавської області по справі №917/112/23 від 30.05.2023).

- заборгованість перед ГУ ДПС у Полтавській області існувала на дату (31.12.2023), коли фінансовий стан ФГ "Солард Агрокультура" набув ознак надкритичної неплатоспроможності. Відповідно до поданого перед ГУ ДПС у Полтавській області розрахунку, заборгованість існувала з початку 2022 року.

- заборгованість перед ТОВ "Зерно-Агротрейд" та перед ТОВ "Іррігатор Україна" існувала станом на дату 31.12.2023 року і також була беззаперечною.

7. Відповідно до балансу підприємства (форма №1-м) станом на 31.12.2023 (лист від 16.10.2024 №7, 1-1016/1054, додавався до заяви про покладення на керівника боржника солідарної відповідальності від 18.12.2024 №71-1118/1246, як додаток до Звіту про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності), активи складали 14808,4 тис.грн, в той час, як зобов`язання - 22843,8 тис.грн. Аналіз фінансової звітності боржника, як зазначив суд апеляційної інстанції, свідчить, що на кінець 2023 року чисті активи боржника були від`ємними (-8035,4 тис. грн). На кінець 2022 року чисті активи теж мали від`ємне значення (-4286,7).

Подання заяви

8. Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Косякевич С. О. подав до суду першої інстанції заяву про покладення на керівника боржника солідарної відповідальності, в якій просив суд визнати керівника боржника ОСОБА_1 таким, що допустив порушення приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) та покласти на нього солідарну відповідальність за вимогами у справі №917/503/24 про банкрутство ФГ "Солард Агрокультура" та стягнути ОСОБА_1 на користь ФГ "Солард Агрокультура" 18 827 105,21 грн.

9. Заява ліквідатора боржника обґрунтована порушенням керівником боржника ОСОБА_1 встановленої законом вимоги звернутися в місячний строк до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство , попри обізнаність керівника про неплатоспроможність боржника.

10. 21.01.2025 ухвалою суду першої інстанції заяву ліквідатора Косякевича С. О. про покладення на керівника боржника ФГ "Солард Агрокультура" - ОСОБА_1 солідарної відповідальності призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.02.2025.

11. 11.02.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості надати письмові реагування на заяву ліквідатора ФГ "Солард Агрокультура".

12. Ухвалою суду першої інстанції від 11.02.2025 судом задоволено клопотання ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 18.03.2025.

13. В зв`язку з направленням матеріалів справи № 917/503/24 до суду апеляційної інстанції, розгляд заяви ліквідатора ФГ "Солард Агрокультура" Косякевича С. О. про покладення на керівника боржника ФГ "Солард Агрокультура" - ОСОБА_1 солідарної відповідальності, 18.03.2025 не відбувся.

14. 18.03.2025 від ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву ліквідатора, відповідно до якого останній заперечує проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та відсутність доказів, які б підтверджували факт його бездіяльності, як керівника та призвели до неплатоспроможності ФГ "Солард Агрокультура" .

15. Після повернення матеріалів справи №917/503/24 з апеляційної інстанції до Господарського суду Полтавської області, ухвалою від 29.04.2025 розгляд заяви призначено на 20.05.2025.

16. 19.05.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

17. 20.05.2025 ухвалою місцевого господарського суду відкладено розгляд заяви на 19.06.2025; зобов`язано ОСОБА_1 в строк до 13.06.2025 надати суду письмові докази, щодо спростування підстав покладення на нього солідарної відповідальності зазначених у заяві ліквідатора ФГ "Солард Агрокультура"; ліквідатору ФГ "Солард Агрокультура" арбітражному керуючому Косякевичу С.О. в строк до 13.06.2025 надати суду письмові реагування на заперечення ОСОБА_1 , докази, що підтверджують перевищення сумарного розміру зобов`язань над розміром всіх активів боржника, на момент виникнення строку виконання грошового зобов`язання перед кредиторами, які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника, нормативно-правове обґрунтування підстав звернення ліквідатора з вимогою про стягнення з керівника боржника ФГ "Солард Агрокультура" 18 827 105,21 грн, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 34 статті 34 КУзПБ.

18. 11.06.2025 від ліквідатора Косякевича С.О. на виконання вимог ухвали суду надійшли письмові пояснення до заяви (вхід. №7778) та повідомлено суд про неможливість прибуття в судове засідання.

19. 19.06.2025 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо заяви ліквідатора, відповідно до яких останній заперечує проти її задоволення. Крім того, до письмових пояснень ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення строку для подання письмових пояснень.

20. 19.06.2025 ухвалою поновлено ОСОБА_1 строк для подання письмових пояснень; прийнято до розгляду письмові пояснення ОСОБА_1 ; в зв`язку з відсутністю доказів направлення вказаних письмових пояснень ліквідатору ФГ "Солард Агрокультура" Косякевичу С. О., розгляд справи відкладено на 03.07.2025.

21. 01.07.2025 від ліквідатора Косякевича С. О. на виконання вимог ухвали суду надійшли письмові пояснення до заяви та повідомлено суд про неможливість прибуття в судове засідання.

22. В зв`язку з масштабним обстрілом міста Полтави та для мінімізації ризиків для життя та здоров`я учасників судового процесу, розгляд справи призначений на 03.07.2025 не проводився.

23. 04.07.2025 ухвалою розгляд заяви призначено на 10.07.2025.

24. 10.07.2025 ОСОБА_1 подано надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду

25. 10.07.2025 ухвалою Господарського суду Полтавської області у справі №917/503/24 (917/80/25) заяву ліквідатора ФГ "Солард Агрокультура" арбітражного керуючого Косякевича С. О. про покладення на керівника боржника ФГ "Солард Агрокультура" - ОСОБА_1 солідарної відповідальності по справі №917/503/24 задоволено частково. Визнано керівника ФГ "Солард Агрокультура" - ОСОБА_1 таким, що допустив порушення приписів ч. 6 ст. 34 КУзПБ. Покладено на ОСОБА_1 солідарну відповідальність за вимогами у справі № 917/503/24 про банкрутство ФГ "Солард Агрокультура" в порядку та з підстав, передбачених ч. 6 ст. 34 КУзПБ. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФГ "Солард Агрокультура" 18 530 424,01 грн. В частині стягнення з ОСОБА_1 296 681,20 грн - відмовлено.

26. 04.09.2025 постановою Східного апеляційного господарського суду (повний текст постанови складено 11.09.2025) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.07.2025 року у справі № 917/503/24 (917/80/25) - залишено без змін.

27. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 приписів ч. 6 ст. 34 КУзПБ. Стягнута з ОСОБА_1 сума 18 530 424,01 грн відповідає розміру заявлених та визнаних кредиторських вимог у справі. При цьому, задовольняючи заяву ліквідатора частково, суд виходив з того, що ліквідатором допущено арифметичну помилку щодо підрахунку загальної суми кредиторських вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

28. 22.09.2025 (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.07.2025 у справі № 917/503/24 (917/80/25); ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ліквідатора ФГ "Солард Агрокультура" - арбітражного керуючого Косякевича С.О. про покладення на керівника боржника ФГ "Солард Агрокультура" - ОСОБА_1 солідарної відповідальності.

29. Скаржник доводить, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права та без врахування висновків Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 02.06.2020 у справі № 910/17792/17.

30. Скаржник посилається на положення ч. 1-4 ст. 13, ч. 4 ст. 120, ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та доводить, що суд першої інстанції розглянув справу без повідомлення ОСОБА_1 . Скаржник вказує, що неодноразово повідомляв суд про своє бажання приймати участь в судових засіданнях. Зазначає, що 10.07.2025 ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки в цей день (10.07.2025) під час моніторингу сайту судової влади України дізнався про призначене судове засідання по цій справі. Через неповідомлення його про розгляд справи, скаржник не мав можливості прибути до суду, оскільки через хворобу проходив тривале лікування. На думку скаржника судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, було порушено процедуру повідомлення відповідача, принцип змагальності, право на справедливий розгляд справи та доступу до правосуддя.

31. Стверджуючи про порушення судами абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ скаржник зауважує, що судами не враховано, що боржник є підприємством аграрного сектору (вирощування соняшника, кукурудзи та пшениці). Вказує, що з даних бухгалтерського обліку вбачається, що стійкої непрацездатності господарство не мало, натомість відбувались тимчасові складнощі, пов`язані із тим, що підприємство намагалось адаптуватись до умов сьогодення з урахуванням ситуації, яка склалась в країні в зв`язку з повномасштабним вторгненням. Боржник вказує, що ФГ "Солард Агрокультура" частково здійснювало погашення заборгованості перед своїми кредиторами, в тому числі і в рамках виконавчого провадження та шляхом добровільної передачі майна в рахунок погашення боргу.

32. Боржник вказує, що матеріали справи фактично не містять доказів того, що ФГ "Солард Агрокультура" дійсно знаходилось в стані критичної неплатоспроможності та не мало можливості здійснити задоволення всіх вимог кредиторів. На думку скаржника, поданий позивачем звіт був здійснений без аналізу первинних документів, даних бухгалтерського обліку, статистичної звітності та фінансово-господарських документів підприємства, а здійснені відповідальною особою (аудитором) процедури не відповідають міжнародним стандартам аудиту та завдань.

33. Скаржник стверджує, що з матеріалів справи не вбачається інформації щодо моменту (дати) виникнення грошових зобов`язань боржника перед кредиторами (щодо кожного окремо) за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником для можливості здійснення обчислення визначеного абзацом 1 частини 6 статті 34 КУзПБ місячного строку реалізації обов`язку боржника звернутись до суду із заявою про відкриття провадження у справі. Дату складання фінансового звіту за 2023 рік (31.12.2023), на думку скаржника, не можна вважати моментом виникнення самого грошового зобов`язання боржника перед кредиторами за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником, а бухгалтерський баланс сам по собі не може розглядатися як безумовний доказ початку виникнення у боржника загрози неплатоспроможності з метою визначення необхідності звернення керівника боржника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки відображає лише загальні відомості про активи та пасиви відносно певного звітного періоду.

Б. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

34. 10.11.2025 від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Косякевича С. О. надійшов відзив на касаційну скаргу з проханням залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Ліквідатор вважає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, прийняті із правильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ч. 6 ст. 34 КУзПБ.

35. 21.11.2025 від ліквідатора арбітражного керуючого Косякевича С. О. до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення за результатами судового засідання 20.11.2025.

36. Верховний Суд зазначає, що ухвалою 16.10.2025 суду касаційної інстанції було відкрито касаційне провадження у цій справі, повідомлено учасників справи про розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 20.11.2025 та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 10.11.2025.

37. 20.11.2025 в судовому засіданні було оголошено перерву до 27.11.2025.

38. Відповідно до частини першої статті 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, а згідно із частиною першою статті 295 цього Кодексу учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

39. Частина перша статті 161 ГПК України передбачає, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною п`ятою цієї статті суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

40. Водночас суд касаційної інстанції не визнавав необхідним одержати від учасників цієї справи додаткові письмові пояснення стосовно окремих питань.

41. Відтак, відповідно до частини другої статті 118 ГПК України, Верховний Суд залишає без розгляду додаткові пояснення ліквідатора як заяву по суті справи, що подана поза межами встановлених строків.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

42. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

43. Щодо доводів скаржника про неналежне повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 про розгляд справи, колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.

44. Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (п. 5 ч. 1 ст. 310 ГПК).

45. Відповідно до ч. 2-4 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

46. Верховний Суд у постанові від 02.06.2020 у справі № 910/17792/17, на яку посилається скаржник, відзначив, що під час перебування справи у провадженні суду останній повинен забезпечувати дотримання балансу між процесуальними правами сторін щодо права бути обізнаним про судову справу та своєчасним розглядом справи і вживати всіх можливих заходів для розгляду справи з дотриманням розумних строків.

47. У цій справі ухвалою суду першої інстанції від 21.01.2025 заяву ліквідатора про покладення на керівника боржника солідарної відповідальності призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.02.2025.

48. Явку в судове засідання ліквідатора та Лисака Р. Ю. судом першої інстанції визнано необов`язковою. Розгляд заяви ліквідатора неодноразово відкладався судом першої інстанції, в тому числі за клопотанням ОСОБА_1 , зокрема - ухвалами від 11.02.2025 та від 20.05.2025. При цьому ОСОБА_1 до місцевого господарського суду подавалися відзив на заяву ліквідатора (18.03.2025), письмові пояснення щодо заяви ліквідатора (19.06.2025).

49. 10.07.2025 від ОСОБА_1 до суду першої інстанції вчергове надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з проходженням ним лікування, проте суд першої інстанції не визнав наявність підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи вже неодноразові відкладання, невизнання явки в судове засідання обов`язковою та можливості заявника подати суду пояснення в електронному вигляді та 10.07.2025 постановив оскаржувану ухвалу.

50. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 2, 4, 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

51. Верховний Суд також виходить з приписів ч. 1 ст. 43 ГПК, відповідно до яких учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

52. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішеннях у справі "Осман проти Сполученого королівства" (Osman v. the United Kingdom від 28.10.1998, заява №23452/94) та у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland від 19.06.2001, заява №28249/95) вказав, що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain від 11.12.1987, заява №11681/85) ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

53. Верховний Суд враховує, що у цій справі суд першої інстанції не визнавав явку представників учасників справи обов`язковою, розгляд заяви ліквідатора про покладення солідарної відповідальності неодноразово відкладався, ОСОБА_1 подавалися до суду першої інстанції відзив на заяву ліквідатора та письмові пояснення.

54. Разом з тим, в судовому засіданні суду касаційної інстанції на запитання Верховного Суду ОСОБА_1 не надав відповіді які саме істотні пояснення чи докази він не зміг представити суду першої інстанції у зв`язку з тим, що суд не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи подане ним 10.07.2025.

55. Верховний Суд також зауважує, що за змістом ч. 1 ст. 3, ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

56. Ухвала суду першої інстанції від 04.07.2025 про призначення розгляду справи на 10.07.2025 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 07.07.2025.

57. Скаржник, як учасник цієї справи, будучи достеменно обізнаним про розгляд судом першої інстанції заяви ліквідатора про покладення на ОСОБА_1 солідарної відповідальності також мав можливість ознайомитися із ухвалою про призначення справи до розгляду на 10.07.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

58. Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 269 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

59. Положення ст. 80 та ч. 3 ст. 269 ГПК передбачають право особи під час апеляційного розгляду справи подавати також докази у справі за виключних обставин.

60. Отже, звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості письмово викласти всі свої доводи щодо незаконності рішення суду першої інстанції та надати докази на підтвердження своєї позиції.

61. Зважаючи на викладене, Верховний Суд визнає доводи скаржника про порушення судом першої інстанції принципів змагальності та доступу до правосуддя у зв`язку з неналежним повідомленням судом його про розгляд справи судом першої інстанції необґрунтованими та такими, що не підтверджують наявність підстав для обов`язкового скасування ухвалених судових рішень на підставі п. 5 ч. 1 ст. 310 ГПК.

62. Щодо суті спору то предметом касаційного перегляду у цій справі є судові рішення судів попередніх інстанцій про покладення на керівника боржника солідарної відповідальності у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ та стягнення з керівника відповідної суми.

63. За приписами абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ (в редакції, чинній на момент звернення заявника із відповідною заявою у цій справі) боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

64. Абзац другий частини шостої зазначеної статті визначає, що якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.

65. Солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника боржника (органів управління боржника), який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника. Тобто солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так й після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 30.03.2023 у справі № 910/13909/20, від 20.07.2023 у справі № 924/408/21).

66. Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21 зауважив, що застосуванням "солідарної відповідальності" законодавець стимулює виконання боржником обов`язку з подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності відповідних умов (загрози неплатоспроможності), тоді як для кредитора подання такої заяви є правом, обумовленим лише наявністю у нього незадоволених/невиконаних боржником зобов`язань за вимогами кредитора (стаття 1, частини перша, друга статті 34, частина шоста статті 39 КУзПБ). Суд зазначив, що у справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки, як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника. У зв`язку із цим Суд дійшов висновку, що солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

67. Верховний Суд у зазначеній постанові у справі №908/3236/21 дійшов висновку, що термін "солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується в іншому значенні, ніж згідно з положеннями Цивільного кодексу України. Тому положення частини 6 статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 Цивільного кодексу України та mutatis mutandis висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику та, відповідно, його кредиторам.

68. Для покладення солідарної відповідальності на керівника / члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

69. Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів: 1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо); 2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

70. При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими.

71. Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.

72. Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.

73. При цьому фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.

74. Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.

75. При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та/або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.

76. Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема постанова Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №904/76/21, на яку посилається скаржник в касаційній скарзі), частиною шостою статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативним обов`язок керівника боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Наведена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість керівнику боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

77. Задовольняючи заяву ліквідатора боржника, суди виходили з того, що за даними фінансової звітності, як станом на 31.12.2022, так і станом на 31.12.2023 підприємство мало ознаки надкритичної неплатоспроможності та заборгованість боржника перед усіма кредиторами у справі №917/503/24 існувала станом на 31.12.2023, що підтверджується заявами із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство ФГ "Солард Агрокультура". Оскільки факт неплатоспроможності боржника ОСОБА_1 був відомий, доказів протилежного не надано, то він мав обов`язок подати до господарського суду заяву від імені боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку ч. 6 ст. 34 КУзПБ, однак не виконав свого прямо передбаченого чинним законодавством обов`язку.

78. При цьому заявлений ліквідатором та задоволений судом до стягнення з ОСОБА_1 розмір солідарної відповідальності в сумі 18 530 424,01 грн (з урахуванням допущеної ліквідатором арифметичної помилки) обрахований як загальний розмір вимог кредиторів у справі про банкрутство.

79. Верховний Суд неодноразово (зокрема в постановах від 10.12.2024 у справі №902/1157/21, від 21.01.2025 у справі № 908/2157/21) звертав увагу на те, що звернення до суду із вимогами про покладення на органи управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.

80. Колегія суддів звертається до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.08.2025 у справі № 904/9266/21, де Суд виснував наступне.

81. Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні частини 6 статті 34 КУзПБ (з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21) зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.

82. З огляду на таке неправильним є визначення солідарної відповідальності у загальному розмірі всіх грошових вимог кредиторів до боржника без урахування того, яка частина з них може бути погашена в процесі банкрутства, зокрема, за рахунок реалізації майна боржника, включеного до ліквідаційної маси, адже керівник (член органу управління) боржника має нести відповідальність саме за незадоволення вимог кредиторів.

83. Тобто в разі, якщо керівник (орган управління) боржника припустився порушень вимог частини 6 статті 34 КУзПБ, але його майна / активів у складі ліквідаційної маси (зокрема внаслідок вчинення арбітражним керуючим передбачених КУзПБ дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, визнання недійсними певних правочинів та спростування майнових дій боржника тощо) виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).

84. Отже, достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування солідарної відповідальності у справі про банкрутство (з урахуванням її деліктної природи в розумінні вказаної норми), оскільки в такому випадку відсутні негативні наслідки, завдані кредиторам боржника внаслідок неправомірної бездіяльності його керівника (органу управління).

85. Водночас у разі недостатності майна / активів боржника для погашення всієї сукупності грошових вимог кредиторів, розмір солідарної відповідальності керівника (органу управління) боржника в разі допущення ним відповідного порушення належить визначати, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, яка саме й становитиме розмір непогашених вимог кредиторів, тобто розмір заподіяної ним шкоди.

86. Верховний Суд виходить з того, що визначення зазначеної суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним.

87. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) при вирішенні спору щодо притягнення відповідних осіб до субсидіарної відповідальності на підставі частини 2 статті 61 КУзПБ.

88. На думку Верховного Суду, такий висновок підлягає також врахуванню mutatis mutandis при вирішенні питання щодо розміру солідарної відповідальності осіб, які порушили вимоги частини 6 статті 34 КУзПБ, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21, щодо подібності відповідних правовідносин з огляду на їх деліктну природу; необхідності телеологічного тлумачення вказаної норми КУзПБ, зважаючи на цілі законодавчого регулювання та його загальну спрямованість (дух закону); необхідності стягнення коштів із члена органу управління боржника на підставі частини 6 статті 34 КУзПБ саме на користь боржника з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси та спрямуванням їх на задоволення вимог кредиторів.

89. Відтак Верховний Суд визнає помилковим визначення ліквідатором заявленої до стягнення з ОСОБА_1 суми та відповідно задоволення судами вимоги ліквідатора у розмірі солідарної відповідальності, яка дорівнює сумі вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, адже застосування такого підходу призвело б до очевидно несправедливих результатів, коли на особу, що порушила вимоги частини 6 статті 34 КУзПБ, могла бути покладена відповідальність у розмірі більшому, ніж шкода, заподіяна кредиторам внаслідок такого порушення, або навіть і за відсутності такої шкоди. Подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.08.2025 у справі № 904/9266/21, а також у постанові від 07.10.2025 у справі № 902/1302/22, постановленій після подання касаційної скарги у цій справі.

90. У цій справі господарські суди не встановлювали обставин щодо здійснення усіх передбачених КУзПБ дій, необхідних для виявлення та повернення майна банкрута, завершення реалізації майна, включеного до ліквідаційної маси, та проведення розрахунків з кредиторами за рахунок виручених від такої реалізації коштів, відтак і висновок про наявність підстав для задоволення заяви ліквідатора є передчасним та зробленим за неповного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

91. Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, тому постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

92. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

93. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 308, 310 ГПК України, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 та ухвала Господарського суду Полтавської області від 10.07.2025 підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В. Розподіл судових витрат

94. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.07.2025 у справі № 917/503/24(917/80/25) скасувати.

3. Справу № 917/503/24(917/80/25) передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Погребняк