РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2025 року м. Чернігівсправа № 927/231/25(736/1665/25)

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" (Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: арбітражний керуючий Пода Вячеслав Володимирович (РНОКПП НОМЕР_2 )) про стягнення 16 198 грн 08 коп., поданої в межах справи за заявою КРЕДИТОРА: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) АДРЕСА_1
БОРЖНИК: Товариство з обмеженою відповідальністю "Цензур" (код 39371362) 14000, м. Чернігів, вул. В. Тарновського, 16, офіс 302
про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2025 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_2 (надалі - кредитор) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" (надалі - боржник) на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, яка ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.03.2025 була прийнята до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2025 (з урахуванням ухвали суду від 16.04.2025 про виправлення описки) постановлено відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Поду В.В.

07 липня 2025 року до Корюківського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" про стягнення 12 370,62 грн заборгованості по орендній платі згідно Договору оренди землі від 03.08.2021, 1 876,21 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 527,40 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 1 284,90 грн пені.

Звертаючись з даним позовом ОСОБА_1 посилається на невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань по сплаті орендної плати.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 14.07.2025 постановлено, зокрема прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження під головуванням судді Пархомчук Т.В. у відкритому засіданні в приміщенні Корюківського районного суду Чернігівської області за адресою: м. Корюківка Чернігівської області, вул. Шевченка, 66 на 15 год. 00 хв. 22 вересня 2025 року.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.07.2025 постановлено цивільну справу № 736/1665/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" про стягнення заборгованості передати до Господарського суду Чернігівської області в провадженні якого перебуває господарська справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" (код 39371362).

Згідно інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вказана вище ухвала Корюківського районного суду Чернігівської області набрала законної сили 15.07.2025.

12.08.2025 матеріали справи № 736/1665/25 надійшли до Господарського суду Чернігівської області; справі присвоєно єдиний унікальний номер 927/231/25 (736/1665/25).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2025 постановлено:

позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення 16 059 грн 13 коп. залишити без руху;

зобов`язати ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати до господарського суду разом із заявою про усунення недоліків:

- позовну заяву, оформлену з додержанням вимог, передбачених ст. 162 Господарського процесуального кодексу України;

- докази відправлення відповідачу копії заяви про усунення недоліків та копій належно оформленої позовної заяви та доданих до неї документів;

- докази сплати судового збору в сумі 1 816,80 грн;

роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі неусунення всіх недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала суду від 08.09.2025 отримана позивачем 18.09.2025, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 06 011 902 852 04.

25.09.2025, у встановлений судом процесуальний строк, з метою усунення виявлених недоліків, позивачем до Господарського суду Чернігівської області подані запитувані докази, у т.ч. позовну заяву, оформлену з додержанням вимог, передбачених ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, зі змісту якої вбачається, що предметом даного позову є стягнення 16 198,08 грн заборгованості, яка з складається з 12 370,62 грн основного боргу, 1988,92 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 535,50 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 1 303,04 грн пені.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2025 постановлено:

прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 927/231/25 (736/1665/25);

розгляд позовної заяви здійснювати в межах справи № 927/231/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

залучити арбітражного керуючого Поду Вячеслава Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 886 від 23.04.2013; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ; е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача;

зобов`язати позивача не пізніше двох днів з дня вручення копії даної ухвали направити третій особі (арбітражному керуючому Поді Вячеславу Володимировичу) копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду;

встановити процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

встановити процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;

встановити процесуальний строк для подання третьою особою (арбітражним керуючим Подою Вячеславом Володимировичем) письмових пояснень щодо позову - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії позовної заяви з додатками.

Ухвала суду від 30.09.2025 була направлена відповідачу до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронного кабінету 30.09.2025 14:24.

Згідно п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс введений в дію з 21.10.2019. З дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 30.09.2025 є такою, що отримана адресатом 30.09.2025; як наслідок - останнім днем встановленого судом процесуального строку на подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 15.10.2025.

20.10.2025 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Чернігівської області від ТОВ "Цензур" надійшов відзив на позовну заяву, який містить клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку на його подання.

Ухвалою від 23.10.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Цензур" процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Постановляючи ухвалу від 30.09.2025, суд роз`яснив позивачу його обов`язок звернутися до Господарського суду Чернігівської області із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" в сумі 16 198,08 грн в порядку, передбаченому ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

За даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" в порядку, передбаченому ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, заява про визнання кредиторських вимог до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" в сумі 16198,08 грн ОСОБА_1 до Господарського суду Чернігівської області подана не була.

15.10.2025 засобами поштового зв`язку позивачем до Господарського суду Чернігівської області надіслані докази направлення третій особі (арбітражному керуючому Поді Вячеславу Володимировичу) копії позовної заяви з додатками.

Третя особа процесуальним правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористалась.

04.11.2025 від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін останніми до Господарського суду Чернігівської області подані не були.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Закон України "Про оренду землі" (ст. 1-6, 13-15, 17, 21, 22, 24, 25) передбачає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.07.2021 була проведена державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:1233 площею 2 га.

03.08.2021 між ОСОБА_1 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цензур" (Орендар) був укладений Договір оренди землі (надалі - Договір), за умовами якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:002:1233 площею 2 га, яка розташована на території Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 га, у т.ч. 2,0000 га - рілля.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 21 702,82 грн.

Договір укладено на 8 років 6 місяців до 03.02.2030.

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та розмірі, що становить 19% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовому виразі у рік.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. За домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися Орендарем у готівковій, безготівковій або натуральній формі.

Земельна ділянка передається в оренду для вирощування сільськогосподарської продукції.

Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Умови збереження стану об`єкта оренди - використання ділянки за цільовим призначенням.

Права Орендодавця: вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати.

Обов`язки Орендодавця: передати в користування земельну ділянку в стані, що відповідає умовам договору оренди.

Права Орендаря: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Обов`язки Орендаря: зобов`язаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, використовувати земельні ділянку за її цільовим призначенням згідно з Договором та чинним законодавством.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та державної реєстрації

Договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий - в Орендаря.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 22.10.2021 була проведена державна реєстрація за Товариством з обмеженою відповідальністю "Цензур" іншого речового права - права оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:002:1233, площа 2 га); підстава виникнення іншого речового права - Договір.

Отже, з огляду на вищенаведену норму ст. 17 Закону України "Про оренду землі" відповідач (Орендар) з 22.10.2021 отримав в оренду відповідну земельну ділянку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було вказано вище, позивач належним чином виконав свої зобов`язання шляхом передачі в оренду земельної ділянки.

В свою чергу відповідач зобов`язання щодо своєчасного внесення орендної плати у період 2022-2024 роки не виконав у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 12 370,62 грн (4 123,54*3).

За умовами Договору (п. 13, 37) у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожний день прострочення.

За невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 1 988,92 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 535,50 грн три проценти річних від простроченої суми за період з 21.01.2023 по 30.06.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Оскільки ухвалою суду від 10.04.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційного збільшення боргу по 30.06.2025 суперечить положенням ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином, правомірним є нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних по 09.04.2025 включно.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 21.01.2023 по 09.04.2025 та встановлено, що інфляційні втрати за вказаний період становлять 1 594,39 грн та 3% річних - 451,46 грн.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі умов Договору (п. 13), позивач, за невиконання відповідачем зобов`язання по внесенню орендної плати, нарахував пеню в сумі 1303,04 грн за період з 21.01.2023 по 30.06.2025.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо внесення орендної плати, проте, враховуючи положення ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, судом здійснено перерахунок пені за період з 21.01.2023 по 09.04.2025 та встановлено, що пеня за вказаний період становить 1 100,16 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що в порушення умов договору оренди та положень ст.24 ЗУ «Про оренду землі» позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку, яка не відповідає умовам договору та не могла використовуватися відповідачем за цільовим призначенням по причині її самозаліснення, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, а факт неможливості користування орендованим майном підтверджується звітом обстеження земельних ділянок, згідно якого встановлено факт самозаліснення та неможливості використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, виходячи з наступного.

Загальні умови укладання договорів, що породжують зобов`язання, та їх істотні умови встановлені в ст. 638 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності з ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Орендна плата за землю, згідно статті 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За приписами статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Згідно статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до частин шостої статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Суд звертає увагу, що у частині шостій статті 762 Цивільного кодексу України відсутній вичерпний перелік обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження.

При цьому у пункті 6.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 зазначено, що підставою для застосування норми частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Отже, для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

В такий спосіб підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає, зокрема, об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі наведеної правової норми він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду у справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20, № 911/3067/20, № 911/654/21.

Таким чином, звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, які настали вже після укладення договору оренди.

Відповідач у підтвердження обставини неможливості користування орендованою земельною ділянкою посилається на те, що земельна ділянка, яка передана йому в оренду не може використовуватися за призначенням по причині її самозаліснення, на підтвердження чого позивач надає Висновок до акту огляду земельних ділянок :04:002:1186, :04:002:1233, :04:002:1168, :04:002:1000:04:002:1167, які перебувають в оренді ТОВ «Цензур» від 23.07.2025 (далі- Висновок).

У вказаному Висновку, складеному інженером-геодезистом ПП «Десна-Експерт-М» Метлою Віктором Михайловичем, встановлено заліснення земельної ділянки :04:002:1233 від 80% до 98% від загальної площі, середній вік дерев (основна маса сосна) становить 15-18 років, земельна ділянка не придатна до сільськогосподарського використання.

Суд критично ставиться до вказаного Висновку, оскільки за даними Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів (доступ до якого є вільним в мережі Інтернет), кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста Метли Віктора Михайловича зупинений згідно наказу Держгеокадастру від 12.02.2025 №47.

До того ж, у суду немає жодних підстав вважати, що позивач не міг користуватися орендованою земельною ділянкою. Так, на момент укладання договору оренди позивач був обізнаний про стан земельної ділянки. У договорі оренди, який був укладений 03.08.2021, сторони чітко визначили, що земельна ділянка передається для вирощування сільськогосподарської продукції, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка не має недоліків та особливостей, що можуть перешкоджати її ефективному використанню та вплинути на орендні відносини. З огляду на норму ст. 17 Закону України "Про оренду землі" відповідач з 22.10.2021 отримав в оренду відповідну земельну ділянку і до пред`явлення даного позову ним не було повідомлено орендодавця про неможливість використання вказаної земельної ділянки. При цьому суд вказує на те, що з поданого відповідачем в якості доказу неможливості використання земельної ділянки Висновку вбачається, що середній вік дерев, які знаходяться на земельній ділянці становить 15-18 років, в той же час договір оренди землі для ведення селянського господарства, укладений відповідачем чотири роки тому, що суперечить здоровому глузду та розцінюється як введення суду в оману.

За правилами ст. 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо внесення орендної плати; доказів повного або часткового погашення заборгованості суду надано не було; як наслідок - суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 370,62 грн заборгованості по орендній платі, 1 594,39 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 451,46 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 1 100,16 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даної позовної заяви позивачем було сплачено 3 028,00 грн судового збору, який покладається на відповідача в повному обсязі.

Одночасно суд звертає увагу учасників справи, що згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство останнього і виконання їх не забезпечено заставою майна боржника, на такі вимоги поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів (ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства).

У відповідності з ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Водночас, відкриття провадження у справі про банкрутство боржника та введення судом мораторію на задоволення вимог кредиторів не може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 123, 129, 165, 233, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" про стягнення 16 198 грн 08 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цензур" (14000, м. Чернігів, вул. В. Тарновського, 16, офіс 302; код 39371362) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 12 370 грн 62 коп. заборгованості, 1 594 грн 39 коп. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 451 грн 46 коп. три проценти річних від простроченої суми, 1 100 грн 16 коп. пені та 3 028 грн 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 28.11.2025.

Суддя А.С.Сидоренко