УХВАЛА

02.12.2025Справа № 910/14711/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" про забезпечення позову до пред`явлення позову

Особи, які отримають статус учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ"

відповідач: Антимонопольний комітет України

Представники: без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить суд:

- зупинити виконання Рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025 «Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється»;

- на час зупинення дії рішення № 697-р від 23.10.2025 зупинити виконання рішення Антимонопольного комітету України № 370-р від 31 липня 2025 року та заборонити Антимонопольному комітету України вчиняти будь-які щодо нарахування пені та примусового стягнення штрафу та нарахування пені за рішенням Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р до набрання законної сили рішення суду щодо оскарження рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025 року.

Заява обгрунтована тим, що розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 06.06.2024 р. № 08/157-р розпочато розгляд справи № 126-26.13/102-24 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «БаДМ» та Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.

31 липня 2025 року Антимонопольний комітет України, розглянувши матеріали справи № 126-26.13/102-24 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «БаДМ» та СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення № 370-р у справі, яким, зокрема, наклав на ТОВ «БаДМ» штраф у розмірі 2 374 168 475, 00 грн за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення № 370-р.

В подальшому, ТОВ "БаДМ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України № 370-р від 31.07.2025, в частині, що стосується ТОВ «БаДМ». Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 прийнято позовну заяву ТОВ «БаДМ» до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12276/25.

Проте, як зазначає заявник, Антимонопольним комітетом України 23 жовтня 2025 було прийнято рішення № 697-р, яким визнано рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 № 370-р таким, дія якого не зупиняється у зв?язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним, переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Заявник вважає рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025 неправомірним та таким, що порушує права заявника, оскільки воно прийнято:

- з перевищенням повноважень АМК України, визначених ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

- за відсутності правових підстав для визначення «не зупинення» дії рішення після відкриття судового провадження;

- з порушенням принципу правової визначеності та автоматичного зупинення, передбаченого ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Автоматичне зупинення за ч. 4 ст. 60 настає з моменту відкриття провадження і діє до скасування судом. АМКУ не може скасувати законне автоматичне зупинення своїм рішенням.

- з порушенням права на судовий захист (ст. 55 Конституції України, ст. 137-140 ГПК України), оскільки позивач розраховував на автоматичне зупинення такого рішення.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 № 01.3-16/327/25 у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є. на лікарняному, проведено повторний автоматичний розподіл заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову № 328/25/0045/002-Вих-Р від 25.11.2025, за результатами якого заяву передано на розгляд судді Щербакова С.О.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" зазначає, що прийняття Антимонопольним комітетом України додаткового рішення № 697-р від 23.10.2025, яким визнано, що дія рішення № 370-р від 31.07.2025 не зупиняється у зв?язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним (справа № 910/12276/25) та можливим переглядом відповідних судових рішень, зобов?язує Позивача сплатити накладений штраф у розмірі 2 374 168 475, 00 грн у двомісячний строк з дня одержання Рішення № 370-р, тобто до 02.11.2025 включно (з урахуванням дати отримання - 02.09.2025). Невиконання цього обов?язку призводить до нарахування пені у розмірі 1,5 % за кожен день прострочення від суми несплаченого шрафу та надання Відповідачу права звернутися до суду з позовом про примусове стягнення штрафу та пені у розмірі понад 35 млн грн в день, не очікуючи остаточного рішення у справі щодо визнання недійсним рішення № 370-р.

Заявник вважає таке додаткове рішення протиправним, оскільки, на його думку, дія рішення № 370-р автоматично зупинена з моменту відкриття провадження (ч. 4 ст. 60 Закону) та у самому рішенні № 370-р відсутнє визначення «інше» за ч. 4 ст. 48 Закону.

Заявник зазначає, що розмір самого штрафу становить 2 374 168 475, 00 грн., відповідно сума пені за кожний день становить 35 612 527, 13 грн. Розмір штрафу є критично непідйомним для заявника та перевищує наявні ліквідні кошти. ТОВ «БаДМ» має ліцензії на імпорт та оптову торгівлю (серія АЕ № 192405, № 192538), щорічно постачає препарати з Національного переліку основних лікарських засобів (Постанова КМУ № 333). Будь-яке блокування діяльності ТОВ «БаДМ» через виконання Рішення АМК України - пряма загроза національній безпеці у сфері охорони здоров`я.

Як вказує заявник, діяльність ТОВ "БаДМ" є критично важливою для функціонування системи охорони здоров`я України в умовах воєнного стану. Підприємство офіційно визнано критичною інфраструктурою за критеріями МОЗ та КМУ: наказ МОВ від 17.04.2023 № 724; наказ МОЗ від 18.04.2024 № 664, наказ МОЗ від 13.01.2025 № 88.

Заявник зазначає, що одночасне, добровільне або примусове виконання Рішення АМК України № 697 від 23.10.2025 в період його оскарження істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь заявника з таких підстав:

- стягнення штрафу в розмірі 2 374 168 475, 00 грн вилучить з обігу кошти, необхідні для імпорту та логістики, на строк не менше 120 днів;

- виведення 2,374 млрд грн призведене до зупинки імпорту;

- непоправна шкода для діяльності заявника та системи охорони здоров`я: неможливість оплати імпорту, що може призвести до дефіциту інсуліну, онкопрепаратів, антибіотиків у 18 000 аптек та медзакладів;

- зупинка складів через відсутність коштів на електроенергію/паливо та втрата ліків;

- неможливість доставки на прифронтові території (Допеччина, Харківщина тощо), що є прямою загрозою життю військових та цивільних. Навіть у разі скасування рішення № 697-р заявник не зможе відновити діяльність у попередньому обсязі через втрату обігових коштів, розірвані контракти та деградацію інфраструктури.

Як вбачається з доданих до заяви документів, 31.07.2025 Антимонопольним комітетом України прийнято рішення № 370-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 126-26.13/102-24, яким визнано, зокрема що Товариство з обмеженою відповідальністю «БаДМ» та Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оттіма-Фарм, ЛТД» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які полягають в одночасному або з інтервалом у декілька днів установленні протягом березня 2020 - грудня 2023 року однакових та/або подібних цін реалізації лікарських засобів, зокрема Спазмалгону, Евказоліну аква та інших, з урахуванням відсутності чітких та прозорих механізмів ціноутворення, при тому, що аналіз ситуації на ринку оптової реалізації лікарських засобів спростовує наявність об?єктивних причин для вчинення таких дій, які призвели до обмеження конкуренції на ринку оптової реалізації лікарських засобів (1 рішення Комітету № 370-р).

Накладено на Товариство обмеженою відповідальністю «БаДМ» штраф у розмірі 2 374 168 475, 00 грн за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення (п. 2 рішення Комітету № 370-р).

В подальшому вказане рішення Комітету було оскаржено заявником до Господарського суду міста Києва.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 відкрито провадження у справі № 910/12276/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування пункту рішення Антимонопольного комітету України № 370-р від 31.07.2025, в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ".

Разом з тим, після відкриття провадження у справі № 910/12276/25, Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення від 23.10.2025 за № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється" (надалі Рішення № 697-р), яким вирішено: "Визнати рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370 р таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним, переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду. Рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р підлягає виконанню у двомісячний строк з дня його одержання незалежно від порушення господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду".

Відповідно до частини 4 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого:

- згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції";

- за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону;

- за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Частиною 5 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Згідно ч. 4 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", з метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини першої цієї статті, частини першої статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Рішення органу Антимонопольного комітету України, передбачене цією частиною, може бути прийняте за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи органів Антимонопольного комітету України. Таке рішення може прийматись як перед поданням відповідної заяви до господарського суду, так і після подання такої заяви, якщо господарським судом не зупинено дію рішення органу Антимонопольного комітету України, що оскаржується.

Частиною 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд зазначає, що інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №910/12661/19.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18 зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення якого не вимагається примусове виконання, то в цьому випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

До того ж, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник має намір звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 23.10.2025 за № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється".

Судове рішення у разі задоволення вимоги немайнового характеру не вимагатиме примусового виконання. Тому в даному випадку застосовуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Суд звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.09.2019 у справі № 917/137/19).

Заявник зазначає, що прийняття Антимонопольним комітетом України додаткового рішення № 697-р від 23.10.2025, яким визнано, що дія рішення № 370-р від 31.07.2025 не зупиняється у зв?язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним (справа № 910/12276/25) та можливим переглядом відповідних судових рішень, зобов?язує Позивача сплатити накладений штраф у розмірі 2 374 168 475, 00 грн у двомісячний строк з дня одержання Рішення № 370-р, тобто до 02.11.2025 включно (з урахуванням дати отримання - 02.09.2025). Розмір самого штрафу становить 2 374 168 475, 00 грн., відповідно, сума пені за кожний день становить 35 612 527, 13 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що рішення Комітету № 370-р від 31.07.2025, яким накладено на позивача штраф у розмірі 2 374 168 475, 00 грн за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є предметом судового розгляду у справі № 910/12276/25, розгляд якої наразі триває та саме в межах вказаної справи буде досліджувати питання наявності/відсутності підстав для визнання такого рішення недійсним, тобто наявності/відсутності підстав для висновку про вчинення заявником (ТОВ "БаДМ") порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які полягають в одночасному або з інтервалом у декілька днів установленні протягом березня 2020 - грудня 2023 року однакових та/або подібних цін реалізації лікарських засобів, зокрема Спазмалгону, Евказоліну аква та інших, з урахуванням відсутності чітких та прозорих механізмів ціноутворення, при тому, що аналіз ситуації на ринку оптової реалізації лікарських засобів спростовує наявність об?єктивних причин для вчинення таких дій, які призвели до обмеження конкуренції на ринку оптової реалізації лікарських засобів.

При цьому, у випадку задоволення майбутніх позовних вимог про визнання недійсним рішення № 697-р та встановлення судом у справі № 910/12276/25 відсутності в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" ознак порушення, з одночасним фактичним виконанням рішення № 370-р, на підставі рішення № 697-р (суд у даному випадку враховує законодавчо встановлене право органів АМК України самостійно видавати накази про стягнення штрафів з суб`єктів господарювання), захист прав позивача буде об`єктивно утрудненим та неефективним, оскільки фактично штраф має бути сплачений ТОВ "БаДМ" до закінчення перегляду судом рішення № 370-р від 31.07.2025 у справі № 910/12276/25 та рішення Комітету № 697-р за майбутнім позовом.

Отже, наявний зв`язок між обраними заявником заходами забезпечення позову та предметом майбутніх позовних вимог.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд зазначає, що обраний позивачем захід забезпечення майбутнього позову щодо зупинення дії рішення Антимонопольного комітету України № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України № 370-р таким, дія якого не зупиняється" в частині не зупинення виконання рішення № 370-р про стягнення штрафу з ТОВ "БаДМ" відповідає вимогам процесуального законодавства, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

У даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання.

Враховуючи наведене вище, подана заява визнається судом обґрунтованою щодо вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом зупинення виконання рішення Антимонопольного комітету України від 23 жовтня 2025 року №697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється", в частині що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ".

При цьому, обраний заявником спосіб забезпечення позову в цій частині співвідноситься з предметом майбутнього позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення майбутнього позову.

В той же час, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" про забезпечення позову в частині 2 вимоги, а саме: «На час зупинення дії рішення № 697-р від 23.10.2025 зупинити виконання рішення Антимонопольного комітету України № 370-р від 31 липня 2025 року та заборонити Антимонопольному комітету України вчиняти будь-які щодо нарахування пені та примусового стягнення штрафу та нарахування пені за рішенням Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р до набрання законної сили рішення суду щодо оскарження рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025 року» не підлягає задоволенню, оскільки не стосується предмету майбутніх позовних вимог про оскарження рішення Комітету № 697-р від 23.10.2025 та підлягає розгляду в межах справи № 910/12276/25.

У зв`язку з наведеним, подана заява щодо вжиття заходів до забезпечення позову визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. До набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили у справі № 910/14711/25 вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Антимонопольного комітету України №697-р від 23.10.2025 «Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється» в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ".

3. В іншій частині заяви - відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" (49040, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 2, ідентифікаційний код - 31816235);

Боржник: Антимонопольний комітет України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ідентифікаційний код - 00032767).

Ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили з 02.12.2025 та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 03.12.2028.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.