РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2025Справа № 910/8865/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАТОС КОМПАНІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ БУДІНДУСТРІЇ"

про стягнення 146 146,36 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАТОС КОМПАНІ" (далі - позивач) з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ БУДІНДУСТРІЇ" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 146 146,36 грн, з яких 133 955,20 грн - основний борг, 936,00 грн - 3% річних, 11 255,16 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 12-0722 від 01.07.2022 в частині оплати товару у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/8865/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання),а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

Позивач та відповідач повідомлені про відкриття провадження шляхом доставки копії ухвали до електронних кабінетів 23.07.2025 після 17 години та відповідно до приписів ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважаються повідомленими про відкриття провадження у справі 24.07.2025.

Крім того, ухвала суду від 23.07.2025 опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

04.08.2025 від представника відповідача надійшла заява про вступ у справу та внесення даних про представника.

06.08.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відхиляючи позовні вимоги, відповідач посилається на те, що строк дії договору погоджено сторонами до 31.12.2023, у той час як поставка товару відбувалась у 2024 та 2025 роках.

14.08.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечуються доводи відповідача, викладені у відзиві на позов.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАТОС КОМПАНІ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ БУДІНДУСТРІЇ" (покупець) укладено договір поставки № 12-0722, за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця будівельні матеріали, а саме добавки до бетонів і будівельний розчин (надалі - «Товар» п. 1.2 договору), а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити його, в порядку та на умовах, що передбачені Договором.

Відповідно до п. 2.7 Договору перехід права власності на партію товару відбувається в момент фактичного отримання товару та підсипання покупцем відповідної товарно-транспортної накладної.

Згідно з п. 4.1 Договору Покупець оплачує Продавцю загальну вартість поставленої партії товару протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки. Можлива передоплата товару згідно виставленого Продавцем рахунку.

Вказаний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків - до останнього виконання Сторонами зобов`язань за даним Договором (п. 6.1).

Відповідно до п 6.2 договору строк дії договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін, про що сторонами підписується відповідно додаткова угода до цього Договору.

Крім того, як погоджено в п. 10.3 Договору у разі ретельного виконання сторонами умов цього договору, він автоматично пролонгується на наступний рік шляхом підписання відповідної угоди.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 137 520,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 331 від 11.11.2024 на суму 69 609,60 грн, № 44 від 11.03.2025 на суму 33 955,20 грн, № 76 від 14.04.2025 на суму 33 955,20 грн.

Вказані накладні підписані з посилання на договір № 12-0077 від 01.07.2022.

Як вказує позивач, зобов`язання щодо оплати поставленого Товару відповідач не виконав та має заборгованість перед Позивачем на суму 133 955,20 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у даній справі, відповідач вказав на те, що відповідно до пункту 6.1. Договору строк його дії - до 31.12.2023, а матеріали справи не містять додаткової угоди про продовження строку дії договору, що, у свою чергу, викликає сумнів в його чинності.

Відхиляючи вищевказані доводи відповідача, позивач зазначає, що строк дії договору продовжується до повного розрахунку між сторонами, а з огляду на залучені первинні документи (накладні), відповідач має заборгованість перед позивачем, а тому Договір продовжує свою дію.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, а також обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходив з наступного.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 вказаної норми якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, як визначено в ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Водночас, відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, сторонами в пункті 6.1 договору визначено термін дії договору поставки, а саме до 31.12.2023.

Під час розгляду даної справи суду не надано доказів укладення між сторонами додаткової угоди про продовження терміну дії договору поставки № 12-0722 від 01.07.2022 після 31.12.2023, укладення якої передбачено п.п. 6.2, 10.3 вказаного договору поставки.

Таким чином, після 31.12.2023 чинність вказаного договору поставки закінчилась.

Судом відхиляються посилання позивача на те, що відповідно до п. 6.1 вказаного договору строк дії продовжується до повного розрахунку між сторонами, а відтак, за твердженням позивача, вказаний договір продовжив свою дію, оскільки продовження строку дії договору до повного розрахунку встановлено до тих зобов`язань, які виникли під час чинності вказаного договору, проте поставка позивачем відповідачу товарів здійснена 11.11.2024, 11.03.2025 та 14.04.2025, тобто вже після чинності дії договору № 12-0722 від 01.07.2022 (31.12.2023).

Поряд з цим, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 вищевказаної норми).

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Таким чином, підписавши видаткові накладні 11.11.2024, 11.03.2025 та 14.04.2025, сторони уклали договори поставки у спрощеній формі, якими (накладними) засвідчено факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товарів в обумовленій кількості та за обумовленою ціною.

Суд вказує наступне.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами.

Принцип «jura novit curia» застосовується у випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права.

При цьому під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати товару на суму 133 955,20 грн, у зв`язку з чим суд вважає вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів в заявленому до стягнення розмірі основного боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 936,00 грн 3% річних та 11 255,16 грн пені.

Стосовно вказаних вимог суд вказує про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вказує, що останній є арифметично вірним та виконаний відповідно до законодавства, а тому вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 936,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення 11 255,16 грн пені суд вказує про наступне.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Водночас, враховуючи закінчення 31.12.2023 терміну дії договору № 12-0722 від 01.07.2022 та відсутність у матеріалах справи додаткової угоди про його продовження (як передбачено умовами договору), до відносин сторін не може бути застосовний пункт 7.2 договору, оскільки поставка товару здійснювалась після закінчення строку дії правочину.

Доказів про погодження в письмовій формі відповідальності у вигляді пені під час здійснення поставки не надано, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення 11 255,16 грн пені.

Стосовно розподілу судового збору, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладанню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 235,84 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ БУДІНДУСТРІЇ" (01013 м. Київ, вул. Будіндустрії, 7, літ П, код 40579625) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАТОС КОМПАНІ" (03057, м. Київ, пр-т Берестейський, 50, офіс 253, код 44877742) 133 955,20 грн (сто тридцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять грн 20 коп.) заборгованості, 936,00 грн (дев`ятсот тридцять шість грн 00 коп.) 3% річних, 2 235,84 грн (дві тисячі двісті тридцять п`ять грн 84 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 05.12.2025.

Суддя О.Г. Удалова