РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2025Справа № 910/5735/25

За позовом Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль тм";

про визнання недійсними окремих пунктів договору та стягнення 922 756,20 грн.

Суддя Мандриченко О. В.

Секретар судового засідання Григоренко С.В.

Представники:

Від позивача: Книш О.М., в порядку самопредставництва;

Від відповідача: Яцук В.П., адвокат, ордер серії АІ № 1897619 від 15.05.2025.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом, в якому просить суд:

- визнати недійсними п.п. 1.2. та 4.1 договору від 29.05.2023 № 92-К-23 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість укладеного між Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" та ТОВ "ТМ стиль текстиль" (теперішня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль тм";

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" на користь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" 922 756,20 грн безпідставно набутих коштів по договору від 29.05.2023 № 92-К-23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/5735/25, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначити на 10.06.2025.

28.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" подало до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог.

03.06.2025 Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" подала до господарського суду відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль тм".

16.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" подало до господарського суду заперечення на відповідь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/5735/25 на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/5735/25 до судового розгляду по суті.

Під час розгляду спору по суті у судовому засіданні 18.11.2025 представник Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" у судовому засіданні 18.11.2025 проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

18.11.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (далі - замовник, позивач) відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" та "Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" із змінами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості) через авторизований електронний майданчик (електронну систему PROZORRO) було проведено процедуру закупівлі - відкриті торги з особливостями "ДК 021-2015: 39510000-0 вироби домашнього текстилю" (простирадло одинарне із бязі відбіленої, наволочка верхня з клапаном із бязі відбіленої) (UA-2023-05-09-002803-а), 2 послуги, строк поставки до 01.10.2023.

На авторизованому електронному майданчику (PROZORRO) було розміщено оголошення про проведення відкритих торгів з особливостями (ідентифікатор закупівлі UA-2023-05-09-002803-a) щодо закупівлі Генеральною дирекцією ДКВС України ДК 021:2015: 39510000-0 Вироби домашнього текстилю (простирадло одинарне із бязі відбіленої, наволочка верхня з клапаном із бязі відбіленої) в кількості 51 000 шт. та 24 338 шт., строк поставки до 01.10.2023, очікувана вартість предмета закупівлі 9 638 860,00 гривень.

Згідно з Тендерною документацією (пункт 1 розділу V "Оцінка тендерних пропозицій" критерієм оцінки є ціна (100%), ціна тендерної пропозиції повинна враховувати податки і збори, у тому числі, що сплачуються або мають бути сплачені відповідно до положень Податкового кодексу України. У разі, якщо учасник не є платником ПДВ, ціна тендерної пропозиції зазначається без ПДВ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТМ стиль текстиль", яке в подальшому було перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" (далі також - відповідач, виконавець) подало свою пропозицію на участь у відкритих торгах з особливостями "ДК 021-2015: 39510000-0 вироби домашнього текстилю" (простирадло одинарне із бязі відбіленої, наволочка верхня з клапаном із бязі відбіленої) (UA-2023-05-09-002803-а) та підписало її електронним підписом, що в подальшому стало передумовою для укладення договору від 02.06.2023 № 92-К-23.

Згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій UA-2023-05-09-002803-а (дата публікації 26.05.2023), ціна тендерної пропозиції відповідача до початку та після закінчення аукціону - 9 493 756.08 грн з ПДВ.

Відповідно до повідомлення замовника про намір укласти договір (дата публікації 26.05.2023) за результатами проведеної процедури закупівлі UA-2023-05-09-002803-a, ціна тендерної пропозиції відповідача 9 493 756,08 грн з ПДВ.

В результаті із переможцем відкритих торгів з особливостями між сторонами укладено договір від 02.06.2023 № 92-К-23 на загальну суму 9 493 756.08 грн з ПДВ (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, продавець бере на себе зобов`язання у строк до 01.10.2023 продати та відвантажити постільну білизну (простирадло бавовняне одинарне та наволочка верхня 60х50 см) (далі - товар) в асортименті, кількостях, в терміни та за цінами, зазначеними у специфікації, а покупець - забезпечити приймання товару згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору № 92-К-23 (специфікація) загальна вартість товару становить 9 493 756,08 грн з ПДВ:

1. простирадло одинарне із бязі відбіленої у кількості 51 000 шт. по ціні 157,92 грн з ПДВ на загальну суму 8 053 920,00 грн з ПДВ, з кінцевим строком поставки до 01.10.2023;

2. наволочка верхня з клапаном із бязі відбіленої в кількості 24 338 шт. по ціні 59,16 грн з ПДВ на загальну суму 1 439 836,08 грн з ПДВ, з кінцевим строком поставки до 01.10.2023.

Згідно з п. 4.1, 4.2 договору, загальна вартість договору становить 9 493 756,08 грн, у тому числі ПДВ - 1 582 292,68 грн. Вартість договору включає в себе ціну самого товару, його упаковки, маркування, доставки, передачі, ПДВ, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару. Фінансування видатків за договором здійснюється за КЕКВ 2210 програма КПКВ 3601020 "Виконання покарань установами і органами Державної кримінальновиконавчої служби".

Як передбачено п. 4.3 договору, збільшення ціни на товар не допускається.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що поставка товару здійснюється Продавцем власним автотранспортом на умовах DDP (Інкотермс 2010).

За змістом п. 12.1 договору, умови договору не повинні змінюватися після підписання договору до повного виконання сторонами, крім випадків, передбачених законодавством про здійснення публічних закупівель з урахуванням пункту 4.3 договору.

02.06.2023 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору, якою внесені зміни про таке:

- пункт 1.2. (специфікація) договору викладено у наступній редакції: загальну суму вартості товару 9 493 756,08 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами;

- пункт 4.1 договору викладено у наступній редакції: 4.1. "Загальна вартість цього договору становить 9 493 756,08 грн, у тому числі обов`язкові податки та збори. Вартість договору включає в себе ціну самого товару, його упаковки, маркування, доставки, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару".

На виконання умов договору, із змінами відповідачем поставлено товар, що підтверджується актами приймання матеріальних цінностей на склади позивача за період з 03.07.2023 по 02.08.2023.

В свою чергу, позивачем були перераховані грошові кошти на користь відповідача за договором, в період з 03.07.2023 по 02.08.2023 на підставі наданих рахунків на оплату: від 03.07.2023 №16 у сумі 1 579 200,00 грн, від 03.07.2023 №17 у сумі 3 957 337,20 грн, від 01.08.2023 №18 у сумі 2 765 340 грн, від 02.08.2023 №19 у сумі 1 191 878,88 грн та видаткових накладних: від 03.07.2023 №16 у сумі 1 579 200,00 грн, від 03.07.2023 №17 у сумі 3 957 337,20 грн, від 01.08.2023 №18 у сумі 2 765 340 грн, від 02.08.2023 №19 у сумі 1 191 878,88 грн.

В подальшому, Державною аудиторською службою України проведено ревізію закупівлі - відкриті торги з особливостями на закупівлю послуг код CPV згідно ДК 021-2015: 39510000-0 Вироби домашнього текстилю (простирадло одинарне із бязі відбіленої, наволочка верхня з клапаном із бязі відбіленої).

За результатами вказаної ревізії складено Акт ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (далі - акт ревізії) за період 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року у висновках якого зазначено таке.

Згідно з зазначеним в акті ревізії, листом ДПС від 03.01.2025 № 42/5/99-00-12-01-03- 05, за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС: - ТОВ "Стиль тм" () - дата реєстрації платником ПДВ 01.10.2018, період перебування на загальній системі оподаткування з 01.01.2022 по 25.09.2022 та з 01.08.2023 по 30.09.2024, за період з 26.09.2022 по 31.07.2023 є платник спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2%, дата анулювання реєстрації платника спрощеної системи оподаткування 31.07.2023, що також підтверджується інформацією, що міститься у вільному доступі на сайті tax.gov.ua.

Як зазначено в Акті ревізії: "ТОВ "ТМ стиль текстиль" здійснено поставку товару у липні 2023 року на загальну суму 5 536 537,20 грн по збільшеній вартості на 922 756,20 грн, чим порушено частину 1 статті 193 Господарського кодексу України, частину 1 статті 526, статті 629 Цивільного кодексу України, підпункт 6 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, із змінами, пункт 4.3 договору від 02.06.2023 № 92-К-23, із змінами, що призвело до витрат державного бюджету на 922 756,20 грн, чим нанесено матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму".

Позивач звернувся до відповідача із листомпретензією від 14.03.2025 №ГД ДКВС-952/3 ГД/2025 про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 922 756,00 грн, у відповідь на яку відповідач надав відповідь від 14.04.2025 №71, у якій зазначив про відсутність підстав для задоволення вимог претензії.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що оскільки до ціни зазначеного договору помилково включено суму ПДВ, незважаючи на перебування ТОВ "Стиль тм" в цей період платником спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2%, відповідач набув грошові кошти в розмірі суми ПДВ, а саме 922 756,00 грн (ПДВ у розмірі 20% від ціни поставленого товару по договору у 2022 році) передбаченому умовами пункту 4.1. договору поза підставою, передбаченою договором, в зв`язку з чим просить визнати недійсними пункти 1.2. та 4.1. договору у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість та стягнути 922 756,00 грн безпідставно набутих коштів по договору.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що учасники - неплатники ПДВ не мають технічної можливості в системі електронних закупівель відобразити свою цінову пропозицію "без ПДВ" (обрати відмітку "без ПДВ"), з огляду на особливості роботи електронної системи закупівель, що підтверджується листом ДП "Прозорро" № 206/01/1055/11 від 12.07.2023.

Відповідач зазначає, що з рахунків та видаткових накладних вбачається, що в ціну не включалась сума ПДВ, оскільки і графа "Разом", і графа "Разом з ПДВ" містять одні й ті ж суми і при цьому, не платник ПДВ не може визначити вартість товару з ПДВ і виставляти рахунки з ПДВ.

Як зазначає відповідач, зазначаючи про відсутність відомостей у рахунках та видаткових накладних щодо того, що ціна та сума товару включає податки та збори, тару та транспортні витрати, позивач не зазначає яку норму законодавства в даному випадку порушив відповідач.

Також відповідач вказує, шо Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені первинними документами.

Крім того, відповідач зазначає, що практика Верховного Суду, на яку посилається позивач у позові не є релевантною до спірних правовідносин.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 ЦК України встановлені правові наслідки недійсності правочину. Згідно з частиною першою цієї статті недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною (частина друга статті 216 ЦК України).

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Відповідно до частини п`ятої наведеної статті вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 180 Господарського кодексу України деталізовано істотні умови господарського договору. Так, за приписами частин 1, 3 цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення", вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом підпунктів "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

Датою виникнення податкових зобов`язань зі сплати ПДВ з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, перелічених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).

Отже, хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20.

Таким чином ціна договору визначається, виходячи з її договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, які регулюються Податковим кодексом України, та не залежить від волі сторін договору.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, перед укладенням Договором за результатами проведення відкритих торгів та проведеної процедури закупівлі, у відповідності до наданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" цінової пропозиції вих. № 57 від 30.05.2023 за результатами отримання повідомлення про намір укласти Договір про закупівлю, ТОВ "Стиль тм" зазначило, що з 26.09.2022 воно зареєстровано платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 2% на період дії воєнного стану, в зв`язку з чим просило врахувати особливості оподаткування підприємства в період дії воєнного стану, зокрема те, що всі операції з реалізації товарів, послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, вважають такими, що не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Як встановлено судом та визнається сторонами спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" - дата реєстрації платником ПДВ 01.10.2018, період перебування на загальній системі оподаткування з 01.01.2022 по 25.09.2022 та з 01.08.2023 по 30.09.2024, за період з 26.09.2022 по 31.07.2023 є платником спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2%, дата анулювання реєстрації платника спрощеної системи оподаткування 31.07.2023.

Отже, як на момент укладання договору, так і під час періоду постачання товару, відповідач не був платником податку на додану вартість.

Як встановлено судом вище, сторонами укладено договір від 02.06.2023 № 92-К-23 на загальну суму 9 493 756.08 грн з ПДВ, відповідно до п. 1.1. якого, продавець бере на себе зобов`язання у строк до 01.10.2023 продати та відвантажити постільну білизну (простирадло бавовняне одинарне та наволочка верхня 60х50 см) (далі - товар) в асортименті, кількостях, в терміни та за цінами, зазначеними у специфікації, а покупець - забезпечити приймання товару згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору № 92-К-23 (специфікація) загальна вартість товару становить 9 493 756,08 грн з ПДВ:

1. простирадло одинарне із бязі відбіленої у кількості 51 000 шт. по ціні 157,92 грн з ПДВ на загальну суму 8 053 920,00 грн з ПДВ, з кінцевим строком поставки до 01.10.2023;

2. наволочка верхня з клапаном із бязі відбіленої в кількості 24 338 шт. по ціні 59,16 грн з ПДВ на загальну суму 1 439 836,08 грн з ПДВ, з кінцевим строком поставки до 01.10.2023.

Згідно з п. 4.1, 4.2 договору, загальна вартість договору становить 9 493 756,08 грн, у тому числі ПДВ - 1 582 292,68 грн. Вартість договору включає в себе ціну самого товару, його упаковки, маркування, доставки, передачі, ПДВ, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару. Фінансування видатків за договором здійснюється за КЕКВ 2210 програма КПКВ 3601020 "Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби".

02.06.2023 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору, якою внесені зміни про таке:

- пункт 1.2. (специфікація) договору викладено у наступній редакції: загальну суму вартості товару 9 493 756,08 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами;

- пункт 4.1 договору викладено у наступній редакції: 4.1. "Загальна вартість цього договору становить 9 493 756,08 грн, у тому числі обов`язкові податки та збори. Вартість договору включає в себе ціну самого товару, його упаковки, маркування, доставки, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару".

Отже, з наведеного полягає, що фактично цінова пропозиція відповідача не включала суми податку на додану вартість, про що позивачу достеменно було відомо із документів, які було подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль ТМ", що в подальшому відображено сторонами і в умовах Договору, шляхом укладення Додаткової угоди № 1.

При цьому, суд також враховує, з Листа №206/01/1055/11 від 12.07.2023 Державного підприємства "Прозорро" вбачається, що функціонал платформи проведення торгів Державного підприємства "Прозорро" не передбачає технічної можливості вказати в окремому полі про наявність/відсутність ПДВ у пропозиції учасника. Інформація про ПДВ може вказуватись учасником у доданих документах. Означені обставини також позивачем не заперечено та не спростовано.

Суд вказує, що на виконання умов договору відповідачем поставлено товар, що підтверджується актами приймання матеріальних цінностей на склади позивача за період з 03.07.2023 по 02.08.2023.

В свою чергу, позивачем були перераховані грошові кошти на користь відповідача за договором, в період з 03.07.2023 по 02.08.2023 на підставі наданих рахунків на оплату: від 03.07.2023 №16 у сумі 1 579 200,00 грн, від 03.07.2023 №17 у сумі 3 957 337,20 грн, від 01.08.2023 №18 у сумі 2 765 340 грн, від 02.08.2023 №19 у сумі 1 191 878,88 грн та видаткових накладних: від 03.07.2023 №16 у сумі 1 579 200,00 грн, від 03.07.2023 №17 у сумі 3 957 337,20 грн, від 01.08.2023 №18 у сумі 2 765 340 грн, від 02.08.2023 №19 у сумі 1 191 878,88 грн.

Сторонами спору не заперечується, що поставлений товар позивачем оплачено у повному обсязі.

Водночас, як вбачається з видаткових накладних, а також виставлених відповідачем рахунків на оплату, первинні документи не містять інформації про включення до ціни товару сум ПДВ.

Отже, з наданих видаткових накладних та рахунків вбачається, що вони містять визначення ціни товару без податку на додану вартість, протилежного позивачем суду не доведено.

До того ж, судом враховано, що первісно при укладенні договору дійсно сторонами було вказано, що вартість товару включає ПДВ, тобто, фактично укладено договір, умови якого не відрізняються від умов тендерної документації, що відповідає приписам ч.4 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Однак, при внесенні змін до договору із виключенням формулювань про включення ПДВ до ціни остання не змінилась у цифровому виразі.

До того ж, судом враховано пояснення представників обох сторін стосовно того, що податкові накладні за наслідками поставки товару за спірним договором не складались, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль ТМ" наголошено, що сума ПДВ до бюджету не сплачувалась, оскільки товариство на момент виникнення спірних правовідносинам не мало статусу платника ПДВ.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості посилань позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що до ціни товару за договором було включено суму ПДВ, а отже, підстави для визнання недійсними пунктів 1.2. та 4.1. договору в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість відсутні.

В свою чергу, враховуючи висновки суду щодо відмови в задоволенні позову Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль тм" про визнання недійсними пунктів 1.2. та 4.1. договору в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, суд дійшов висновку і про необґрунтованість позову в частині стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 922 756,00 грн, оскільки вказані кошти було сплачено за договором, а отже, не є такими, що набуті без належної правової підстави у розумінні ст.1212 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вказано в статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено що, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

В статті 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають покладенню на позивача.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97 від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99 від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як законодавчо необґрунтовані та безпідставні.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 04.12.2025.

Суддя О.В. Мандриченко