РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2025Справа № 910/11755/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР"

2) Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнанням припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Тамара Е.І.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

третя особа: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР", Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до прохальної частини якого просить суд:

- визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" у зв`язку звільненням позивача з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України;

- зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з розділу: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" - відомості про позивача ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" та особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР".

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю учасника відповідача-1 щодо вирішення питання про звільнення директора ТОВ "КРОС БОРДЕР" ОСОБА_1 за власним бажанням (яка полягає у неприбутті учасника на загальні збори товариства), що є порушенням її прав на припинення трудових відносин.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху.

25.09.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 01.10.2025 Господарським судом міста Києва вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11755/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , призначено підготовче засідання на 23.10.2025.

09.10.2025 через відділ діловодства суду від Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У підготовчому засіданні 23.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.11.2025.

Позивачка у судовому засіданні 18.11.2025 надала пояснення по суті позову, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання 18.11.2025 не прибули.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки у відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, що забезпечує обмін документам, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвали суду про відкриття провадження у справі та про повідомлення щодо судового засідання по суті були направлені судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача: 03057, м. Київ, вул. Олександра Довженка, буд. 12-А, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із п.3 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Направлені на адресу відповідача-1 ухвала суду від 01.10.2025 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21).

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17.

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003, заяви № 69829/01, № 2672/03).

Відповідач не забезпечив та не створив умови доставки та вручення йому поштових відправлень відповідно до вимог Закону "Про поштовий зв`язок" та Правил № 270 за адресою, визначеною у відомостях в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, адреса відповідача-1 є актуальною та отримання відповідачем від суду листів з ухвалами суду перебувало поза межами контролю суду.

Отже, в межах встановленого для розгляду справи строку суд вчинив необхідні та достатні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та відповідно належним чином повідомив відповідача-1 про розгляд справи.

Про час та місце розгляду справи по суті відповідач-2 був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Також Шевченківська районна в місті Києві державної адміністрація подала клопотання про розгляд справи без участі її представника.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд вчинив необхідні та достатні дії для належного повідомлення третьої особи про розгляд справи та відповідно належним чином повідомив третю особу про розгляд справи, що підтверджується поштовими поверненнями, якими суд направив ухвал про відкриття провадження у справі та про повідомлення щодо судового засідання по суті.

У судовому засіданні 18.11.2025, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово та пояснення позивача, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 18.11.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивачка є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" (відповідача-1).

Учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" є ОСОБА_2 (третя особа), частка якого у статутному капіталі Товариства - 100%.

01.03.2017 позивачка направила засобами поштового зв`язку із описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання ОСОБА_2 (зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Поштове відправлення повернулося на адресу позивачки у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

21.04.2017 позивачка направила учаснику Товариства засобами поштового зв`язку лист №4 від 21.04.2017 разом із наказом №3-к від 20.04.2017 про припинення позивачкою виконання обов`язків директора з 21.04.2017 на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Зазначений лист також повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

09.05.2025 позивачка повторно направила ОСОБА_2 заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів учасників ТОВ "КРОС БОРДЕР" на 16.06.2025 о 10:00 год. за адресою: 03057, м. Київ, вул. Олександра Довженка, 12-А. Проте, поштові відправлення, якими направлені заява про звільнення та повідомлення про проведення загальних зборів повернуті у зв`язку із закінченням встановлених термінів зберігання.

Однак, у зазначений час за зазначеною адресою учасник Товариства не з`явився. У зв`язку з відсутністю єдиного учасника, який володіє 100% статутного капіталу Товариства, кворум для проведення позачергових загальних зборів не був забезпечений, що унеможливило їх проведення. Позивачкою складено акт про неявку учасника на позачергові загальні збори учасників від 16.06.2025.

Позивачка зазначає, що ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків учасника Товариства призвело до блокування процесу належного припинення трудових відносин позивачки, що є порушенням її трудових прав.

За таких обставин, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами про визнання припиненими трудових відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" у зв`язку звільненням позивачки з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України та зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з розділу: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" - відомості про позивача ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" та особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР".

Позиція відповідачів

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позиція третьої особи

Третя особа правом на подання пояснень щодо позову не скористалася.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР", оформленого протоколом №1 від 04.11.2015 призначено на посаду директора Товариства ОСОБА_1 .

Учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" є ОСОБА_2 (частка статутного капіталу Товариства - 100%).

Відповідно до п.13.2. Статуту, у редакції затвердженій протоколом №1 від 04.11.2015, вищим органом Товариства є Загальні збори учасників.

За змістом п.13.3 Статуту виконавчим органом є директор.

Відповідно до пп.13.3.3 п.13.3 Статуту директор Товариства обирається (призначається) на строк визначений відповідним рішенням Загальних зборів Учасників.

До виключної компетенції Загальних зборів учасників відноситься, зокрема, створення та відкликання виконавчого органу Товариства. Призначення директора, укладення з ним контракту, надання йому відпустки, звільнення (відкликання) тощо (пп.13.2.2.3.12 п.13.2.).

Загальні збори учасників Товариства скликаються не рідше один раз на рік. Учасники повідомляються шляхом розсилання письмового повідомлення (рекомендований лист, телекс, факс, нарочно) з вказівкою місця проведення, часу і порядку денного загальних зборів (пп.13.2.1 п.13.2 Статуту).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду справи керівником (директором) ТОВ "КРОС БОРДЕР" є ОСОБА_1 (позивачка).

01.03.2017 позивачка направила засобами поштового зв`язку із описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання ОСОБА_2 (зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Поштове відправлення повернулося на адресу позивачки у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

21.04.2017 позивачка направила учаснику Товариства засобами поштового зв`язку лист №4 від 21.04.2017 разом із наказом №3-к від 20.04.2017 про припинення позивачкою виконання обов`язків директора з 21.04.2017 на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Зазначений лист також повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

09.05.2025 позивачка повторно направила ОСОБА_2 заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів учасників ТОВ "КРОС БОРДЕР" на 16.06.2025 о 10:00 год. за адресою: 03057, м. Київ, вул. Олександра Довженка, 12-А з наступним порядком денним: 1. Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства з 17.06.2025 року (останній день роботи) на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 2. Про обрання тимчасово виконуючого обов`язки директора Товариства ОСОБА_2 з 18.06.2025 року; 3. Про покладення на тимчасово виконуючого обов`язки директора Товариства ОСОБА_2 обов`язку щодо вчинення дій пов`язаних з реєстрацією змін до відомостей про Товариство, які містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поштові відправлення №675 та №489, якими направлені заява про звільнення та повідомлення про проведення загальних зборів повернуті у зв`язку із закінченням встановлених термінів зберігання.

Проте, у зазначений час за зазначеною адресою учасник Товариства не з`явився, загальні збори учасників Товариства не відбулися, про що позивачка склала акт про неявку учасника на позачергові загальні збори учасників від 16.06.2025.

Позивачка зазначає, що ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків учасника Товариства призвело до блокування процесу належного припинення трудових відносин позивачки, що є порушенням її трудових прав.

Спір у справи виник внаслідок того, що як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем не було виконано вимоги трудового законодавства та не здійснено дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ТОВ "КРОС БОРДЕР", що порушує трудові права позивача, гарантовані Конституцією України та КЗпП України. Окрім того, звільнення директора із займаної посади має супроводжуватися внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Частиною 2 статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 №14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні (ст.38 Кодексу законів про працю України).

Разом з тим, особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства, адже спір стосується припинення повноважень директора як одноосібного виконавчого органу товариства.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Конституційний Суд України в абзацах другому та четвертому пункту 3.2 свого Рішення № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України, посилаючись на положення законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме частину першу статті 98 та частину першу статті 99 ЦК України, а також чинні на той час частину першу статті 23, пункт "г" частини п`ятої статті 41, частину першу статті 59 Закону України "Про господарські товариства" і частину п`яту статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства", виснував, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

За змістом положень частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо юрисдикційності спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та надавала правові висновки про те, що такий спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17 (провадження № 14-471цс18), від 30 січня 2019 року у справі №145/1885/1-ц (провадження № 14-613цс18), від 10 квітня 2019 року у справі №510/456/17 (провадження № 14-1цс19), від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18).

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України).

Частиною 1 статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Аналогічно у п.13.2. Статуту передбачено, що вищий орган управління - загальні збори учасників.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно із ч.1-3 статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства (ч.2 ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

З наведеною нормою Закону кореспондується положення пп.13.2.2.3.12 п.13.2. згідно із якою до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, обрання виконавчого органу Товариства - директора Товариства.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 призначена на посаду директора Товариства рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР", оформленим протоколом №1 від 04.11.2015.

Докази укладення між позивачем та відповідачем-1 трудового договору (контракту) у матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі спрямовані на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та Товариством.

Питання щодо звільнення директора вирішується тільки за рішенням загальних зборів, тому позивачка, як директор Товариства, не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення (ч.4 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Статутом ТОВ "КРОС БОРДЕР" встановлено, що учасники повідомляються шляхом розсилання письмового повідомлення з вказівкою місця проведення, часу і порядку денного загальних зборів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства.

Судом встановлено, що позивачка надіслала на адресу учасника Товариства заяву про звільнення від 09.05.2025 на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів учасників ТОВ "КРОС БОРДЕР" на 16.06.2025 із порядком денним зборів, зокрема про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16 зазначала, що своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. У постанові від 10.05.2018 у справі №906/592/17 Верховний Суд дійшов висновку, що особа, яка скликає загальні збори учасників товариства, повинна вжити всіх розумних заходів для повідомлення учасників про проведення цих зборів. Обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направлення такого повідомлення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дотрималася вимог статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства.

Як зазначає позивачка, учасник Товариства, який володіє 100% статутного капіталу на загальні збори, призначені на 16.06.2025 не з`явився, рішення про звільнення позивачки з посади директора відповідача прийнято не було, що в свою чергу свідчить про наявність порушення трудових прав ОСОБА_3 , зокрема, його права бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та права на вільне обрання місця для працевлаштування.

При цьому у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розгляду по суті уповноваженим органом Товариства заяви позивачки про звільнення з посади директора відповідача-1, а також фактичного звільнення ОСОБА_1 з посади директора на підставі рішення загальних зборів учасника ТОВ "КРОС БОРДЕР", та внесення змін до відомостей про наведену юридичну особу про зміну її керівника.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду. Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством (постанова Великої Палати Верховного суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20).

Відтак, у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

За наведених обставин, обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права - визнання трудових відносин з відповідачем припиненими є цілком правомірним, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин з Товариством.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання трудових відносин між позивачем та відповідачем-1 припиненими, у зв`язку зі звільненням за власним бажанням, є доведеними та обґрунтованими.

Водночас у прохальній частині позовної заяви позивач посилається на приписи статті 38 КЗпП України.

Однак, норми законодавства про працю, зокрема ст.38 КЗпП України у спірних правовідносинах не застосовуються (постанова Великої Палати Верховного суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20).

Отже посилання позивача в позовній заяві та в прохальній частині позовної заяви на приписи статті 38 КЗпП України є необґрунтованим.

В той же час, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц, від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17).

Також суд зазначає, що факт неприйняття загальними зборами рішення про припинення повноважень Тамари Е.І. свідчить про наявність між сторонами спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку, і саме з набрання рішенням законної сили вирішується спір про припинення правовідносин між сторонами.

Отже, належним та ефективним способом захисту порушених прав та законних інтересів у цьому випадку буде вимога припинити трудові відносини за рішенням суду, і такі трудові відносини будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державну адміністрацію виключити з розділу: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" - відомості про Тамару Ельвіру Ігорівну, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" та особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР", то суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно із пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).

Процедура припинення трудових відносин керівника з товариством має супроводжуватись внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань змін до відомостей про керівника юридичної особи.

Враховуючи зазначене, у зв`язку із прийняттям судом рішення про припинення повноважень директора та трудових відносин між позивачем з відповідачем-1, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про зобов`язання реєстратора (відповідача-2) вчинити реєстраційні дії.

Подібної позиції про те, що вимога про виключення відомостей з ЄДР за аналогічних правовідносин підлягає задоволенню дотримується Північний апеляційний господарський суд у постановах від 28.01.2025 у справі 910/6688/24, від 11.02.2025 у справі 910/11800/24.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення трудових відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" у зв`язку з звільненням з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" за власним бажанням з дати набрання рішенням законної сили та зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державну адміністрацію виключити з розділу: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" - відомості про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" та особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР".

Водночас, оскільки посилання позивача в позовній заяві та в прохальній частині позовної заяви на приписи статті 38 КЗпП України є необґрунтованим, суд задовольняє позовні вимоги частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" (03057, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Олександра Довженка, буд. 12-А; ідентифікаційний код 40110257) у зв`язку з звільненням з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" за власним бажанням з дати набрання рішенням законної сили.

Зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію (01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 24; ідентифікаційний код 37405111) виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань, з розділу: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" - відомості про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" (ідентифікаційний код 40110257) та особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" (ідентифікаційний код 40110257).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОС БОРДЕР" (03057, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Олександра Довженка, буд. 12-А; ідентифікаційний код 40110257) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 4844,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.12.2025.

Суддя С.О. Турчин