УХВАЛА

26 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/14264/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання - Кондратюк Л. М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРОС" про відвід суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Рогач Л. І. від розгляду справи

за позовом керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРОС" про скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку,

за участі:

прокурора Одуренко А. В.,

представника позивача Буханистого О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРОС" (далі - ТОВ "ФІРОС") з позовом про скасування державної реєстрації, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку.

28.05.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2025, про відмову у позові.

Заступник керівника Київської міської прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, зі змісту якої вбачається, що скаржник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.

03.11.2025 Верховний Суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Прокурора.

26.11.2025 ТОВ "ФІРОС" звернулося до Верховного Суду із заявою про відвід суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М. та Рогач Л. І. від розгляду цієї справи. Заяву мотивовано наявністю обставин, що викликають у заявника сумніви в неупередженості та об`єктивності зазначеної колегії суддів.

Такими обставинами зазначено те, що суддя Рогач Л. І. брала участь у розгляді Великою Палатою Верховного Суду справ №№ 522/1528/15, 916/1415/19, 209/3085/20, на які Прокурор посилається у касаційній скарзі на обґрунтування своєї позиції.

При цьому позиція відповідача наразі ґрунтується на висновках, зроблених у справі № 910/78/23, яка перебуває в провадженні цього ж складу суду: судді Краснов Є. В., Мачульський Г. М. та Рогач Л. І., та яка є подібною до справи, що переглядається.

Перевіривши заяву ТОВ "ФІРОС" про відвід суддів Верховного Суду Краснова Є. В., Мачульського Г. М. та Рогач Л. І. від розгляду справи № 910/14264/24, колегія суддів дійшла таких висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень Верховного Суду.

Водночас частиною четвертою статті 35 вказаного Кодексу передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи ТОВ "ФІРОС" щодо наявності підстав для відводу суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М. та Рогач Л. І. від розгляду справи № 910/14264/24 зводяться до незгоди з ухваленими за участю судді Рогач Л. І. судовими рішеннями в інших справах, що відповідно до вимог частини четвертої статті 35 ГПК України не може бути підставою для відводу.

При цьому, не зважаючи на те, що судді Краснов Є. В. та Мачульський Г. М. не брали участі у розгляді справ, на які посилається заявник, інших обставин, які викликають у ТОВ "ФІРОС" сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів Краснова Є. В. та Мачульського Г. М. у заяві не вказано.

При цьому факт перебування в провадженні суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М. та Рогач Л. І. справи № 910/78/23, провадження у якій зупинено згідно з ухвалою Верховного Суду від 03.11.2025, також не може бути підставою для їх відводу в розумінні статті 35 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначені доводи заявника свідчать про заявлення ТОВ "ФІРОС" завідомо безпідставного та необґрунтованого відводу.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, законодавець передбачив можливість заявлення відводу після закінчення зазначеного десятиденного строку, але виключно у виняткових випадках, коли заявнику не могло бути відомо про обставини, що стали підставою для відводу, до спливу цього строку. У такому разі відвід повинен бути заявлений не пізніше двох днів із моменту, коли заявник дізнався або міг дізнатися про відповідні обставини.

Так, ТОВ "ФІРОС про обставини, які, на його думку, є підставою для відводу суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Рогач Л. І., стало відомо з ухвали Верховного Суду від 03.11.2025 про відкриття касаційного провадження у цій справі, яка за відомостями підсистеми "Електронний суд" ще 05.11.2025 об 00:10 була доставлена до електронного кабінету заявника.

Зважаючи на зазначене, відповідно до частини третьої статті 38 ГПК України, заявник мав подати заяву про відвід не пізніше 15.11.2025 включно. Проте заява про відвід була подана лише 26.11.2025, тобто із суттєвим пропуском строку, передбаченого процесуальним законодавством.

Таким чином, з урахуванням того, що заявник був обізнаний із зазначеною ним в якості підстави для відводу обставиною ще 05.11.2025 і мав усі можливості для своєчасного подання заяви про відвід, відсутні підстави для визнання заяви поданою у визначені процесуальним законодавством строки.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом пункту 1 частини другої вказаної норми залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що подання ТОВ "ФІРОС" необґрунтованої заяви про відвід складу суду (судді Краснов Є. В., Мачульський Г. М., Рогач Л. І.) з формулюваннями щодо участі судді Рогач Л. І. у розгляді Великою Палатою Верховного Суду справ №№ 522/1528/15, 916/1415/19, 209/3085/20, участі колегії суддів у складі: Краснов Є. В., Мачульський Г. В., Рогач Л. І. у розгляді справи № 910/78/23, а також із значним пропуском строку для подання заяви без наведення виняткових обставин, що стали підставою для пропуску процесуальних строків, є зловживанняv процесуальними правами та полягає у їх недобросовісному використанні.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 43 ГПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою та другою статті 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

За змістом частини першої статті 132 ГПК України одним із видів заходів процесуального примусу є, зокрема, штраф.

У пункті 2 частини першої статті 135 зазначеного Кодексу встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до частини п`ятої статті 135 ГПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

За змістом частини шостої статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

Ураховуючи те, що дії ТОВ "ФІРОС" щодо подання завідомо безпідставної заяви про відвід складу суду визнано зловживанням процесуальними правами, Суд дійшов висновку про застосування до ТОВ "ФІРОС" заходу процесуального примусу у виді штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 084,00 грн.

Керуючись статтями 2, 43, 135, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України Суд,

УХВАЛИВ:

1. Визнати зловживанням процесуальними правами подання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІРОС" заяви про відвід суддів Верховного Суду Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Рогач Л. І. від розгляду справи № 910/14264/24.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРОС" про відвід суддів Краснова Є. В., Мачульського Г. М., Рогач Л. І. від розгляду справи № 910/14264/24 залишити без розгляду.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРОС" (; просп. Голосіївський 100/2, м. Київ, 03127) в дохід державного бюджету (стягувач: Державна судова адміністрація України (; вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021)) штраф за зловживання процесуальними правами у розмірі 9 084,00 грн.

4. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач