ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Справа № 918/920/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Новак С.Я.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Митрофанова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 06.10.25р. у справі №918/920/25, ухвалене суддею Мовчуном А.І., повна ухвала складена 06.10.25р.

за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" про забезпечення позову у справі №918/920/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод"

до відповідача Острозької міської ради

про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання вчинити дії

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.10.2025р. у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.10.2025р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження з перегляду ухвали Господарського суду Рівненської області від 06.10.2025 р. у справі №918/920/25. Скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06.10.2025 року у справі №918/920/25. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову ТОВ Острозький цукровий завод у повному обсязі.

Оскільки апеляційна скарга надійшла без матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області, суд апеляційної інстанції витребував матеріали оскарження ухвали у Господарського суду Рівненської області.

22.10.2025 матеріали оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06.10.2025р. у справі №918/920/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2025 р. о 15:45год.

Острозька міська рада надіслала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог для ТОВ «Острозький цукровий завод» по справі №918/920/25 в повному обсязі.

Представник Острозької міської ради в судовому засіданні заперечив проти доводів скаржника, з підстав викладених у відзиві. Просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції від 06.10.2025 р.

В судове засідання 12.11.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст ухвали суду першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не обґрунтовано того, що існує реальна загроза порушення його права користування землею під нерухомим майном та не доведено, що у разі зміни власника спірних ділянок користування нерухомим майном стане неможливим, а також того, що невжиття заявлених заходів до забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, зважаючи на те, що визначені позивачем та пред`явлені до розгляду заходи забезпечення позову є неспівмірними з предметом позову.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" вказує на те, що суд першої інстанції без належного дослідження підстав та предмету позову, а також поданих доказів дійшов до передчасних висновків про відсутність підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

Скаржник наголошує на тому, що заявником було наведено фактичні обставини, які свідчать про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених його прав у разі задоволення позову, та обставини, які підтверджують, що невжиття відповідного заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Апелянт акцентує увагу, що основним видом господарської діяльності ТОВ «Острозький цукровий, завод» (код 32578323), яке є правонаступником ЗАТ «НВП Захід- Цукор» (код 32578323), є діяльність з виробництва цукру (КВЕД 10.81), що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що додаються. Дана господарська діяльність з виробництва цукру передбачає використання різного майна, включаючи земельні ділянки, зокрема: кагатні поля для зберігання цукрового буряку, поля фільтрації, на які відкачується з заводу технологічна рідина, резервні поля для дефіката, поля для зберігання попелу, жомові ями, під`їзні шляхи, інші земельні ділянки.

Для здійснення зазначеної господарської діяльності ТОВ «Острозький цукровий завод» має у власності цілісний майновий комплекс в с.Оженин, розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами :10:008:0034 площею 0,18 га, :10:008:0035 площею 3,91 га, :10:008:0036 площею 1,76 га, :10:008:0038 площею 53,1479 га, що включають кагатні поля для зберігання цукрового буряку, поля фільтрації, на які відкачується з заводу технологічна рідина, резервні поля для дефіката, поля для зберігання попілу, жомові ями, під`їзні шляхи, інші земельні ділянки. Вимощені кагатні поля (частково вимощене щебенем, частково має бетонне покриття) входить до складу цілісно майнового комплексу ТОВ «Острозький цукровий завод» та використовується у виробничому процесі для приймання та тимчасового зберігання цукрового буряка. До складу вимощеного кагатного поля входять гідроспоруди, що належать на праві власності ТОВ «Острозький цукровий завод».

Згідно з частиною другою статті 134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що 19.07.2024 р. Острозькою міською радою Рівненської області прийняті рішення №1669, №1670, №1671 про продаж трьох земельних ділянок, які розташовані за межами с. Оженин Рівненського району Рівненської області, кадастрові Номери :10:008:0034, :10:008:0035, 34:10:008:0036, наслідком чого стало укладення 25.07.2024 р. трьох договорів купівлі-продажу зазначених земельних ділянок між Острозькою міською радою Рівненської області та ТОВ «Острозький Цукровий завод», а подальшою реєстрацією за останнім права власності на ці земельні ділянки 31.07.2024 р.

Разом з тим, до цього часу, незважаючи на виконання всіх необхідних дій для викупу земельної ділянки з кадастровим номером :10:008:0038 площею 53,1479 га, Острозькою міською радою Рівненської області не визнається право на викуп земельної ділянки площею 53,1479 га (кадастровий номер :10:008:0038), на території якої знаходиться цілісний майновий комплекс ТОВ «Острозький цукровий завод», та не передається вказана земельна ділянка ТОВ «Острозький цукровий завод».

У позовній заяві ТОВ «Острозький цукровий завод» просить визнати незаконним рішення Острозької міської ради Рівненської області від 14.08.2025 р. №2572, яким було поділено спірну земельну ділянку площею 53,1479 га (кадастровий номер :10:008:0038) та фактично створено перешкоди у реалізації позивачем передбаченого ст. 134 ЗК України права на її викуп без аукціону, як власнику Об`єктів нерухомості, що на ній знаходяться. Цим рішенням поділено земельну ділянку площею 53,1479 га на шість окремих самостійних земельних ділянок із кадастровими номерами та площами, а саме: площею 0,1529 га, кадастровий номер :10:008:0049; площею 0,2162 га. кадастровий номер :10:008:0050; площею 0,5213 га. кадастровий номер :10:008:0051; г площею 11,6530 га, кадастровий номер :10:008:0052; і - і площею 22,1502 га кадастровий номер :10:008:0053; площею 18,4543 га, кадастровий номер :10:008:0054.

Крім того, у позовній заяві ТОВ «Острозький цукровий завод» просить через допущену бездіяльність про зобов`язання Острозької міської ради Рівненської області розглянути на черговому пленарному засіданні питання про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 53,1479 га з кадастровий номером :10:008:0038, та продаж зазначеної земельної ділянки ТОВ «Острозький цукровий завод».

Апелянт акцентує увагу на тому, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна (пункт 2 частини другої статі 388 ЦК України).

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, що існує реальна загроза відчуження спірної земельної ділянки третім особам у період розгляду справи, що унеможливить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушеного права позивача на викуп спірної земельної ділянки, за захистом якого він звернувся до господарського суду. Тобто, у випадку продажу спірної земельної ділянки третій особі електронному аукціоні ТОВ «Острозький цукровий завод» буде позбавлено можливості викупити вказану спірну земельну ділянку, на якій знаходиться його цілісний майновий комплекс, та відповідного права на її викуп, і буде втрачено сенс пред`явленого позову.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, Острозька міська рада у відзиві вказує, що з моменту виникнення права власності на об`єкти нерухомого майна у ТОВ «Острозький цукровий завод» виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку під належними йому об`єктами нерухомого майна.

Відповідач наголошує на тому, що у даному випадку наявна недобросовісна поведінки саме зі сторони позивача, адже саме він з 2017 року ( з часу прийняття розпорядження голови ОДА №359 від 29.06.2017) зволікав з належним узаконенням правовстановлюючих документів.

Також відповідач вказує на те, що, твердження позивача про існування майнового комплексу не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ст.191 Цивільного кодексу України однією з причин припинення статусу єдиного майнового комплексу може бути продаж, дарування або відчуження значної частини майна, про відчуження майна що входить до майнового комплексу можливо відстежити в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, для наповнення місцевого бюджету вирішено провести аукціон з продажу земельної ділянки площею 11,6530 га з кадастровим номером :10:008:0052 у формі електронного аукціону Острозькою міською радою прийнято рішення №2643 від 02.09.2025 (згідно статті 26 Закону України «Про місце самоврядування в Україні на пленарному засіданні Острозької міської ради). Аукціон має проводитись 17.10.2025.

В рішенні Господарського суду Рівненської області вірно вказано на те, що ТОВ «Острозький цукровий завод» поставлено під сумнів зазначений розмір землі, що суперечить його попередній поведінці і може призвести до припинення права викупу земельної ділянки поза конкурсам у тому розмірі про який йшлося в його заявах (вказане стосується лише земельної ділянки :10:008:0038). Підтвердження фактичного користування не всією площею земельної ділянки міститься також у відзивах на позови по стягненню безпідставно збережених коштів по справах №№918/821/24, 918/800/25, де ТОВ «Острозький цукровий завод» наполягає на проведенні земельно-технічної експертизи. Цим товариство підтверджує, що погоджується платити за землю, яка дійсно ним використовується, а не всією, що зазначена у правовстановлюючих документах. Тобто товариство не погоджується платити за кагатні поля, які займають значну площу, але вже приблизно біля сімнадцяти років з часу видання Наказу ЗАТ «НВП «ЗАХІДЦУКОР «Про консервацію заводу» №72 від 24 липня 2008 року не використовуються за цільовим призначенням, і через це бюджет громади має нести збитки. Це послугувало причиною поділу вказаної ділянки міською радою.

Також у своєму листі від 03.05.2024 №1477 ТОВ «Острозький цукровий завод» зазначає, що для нарахування земельного податку або орендної плати за користування земельною ділянкою були взяті за основу лише наявні дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі цих даних до органів Державної податкової служби подавався розрахунок земельного податку за ту площу землі, на якій розміщені об`єкти нерухомості. Тобто само товариство підтверджує, що за кагатні поля плата за землю не вносилась, оскільки в Державному реєстрі речових прав не існує даних щодо прав на ці землі, чим на думку відповідача підтверджується, що ця частина земельної ділянки не належить до майнового комплексу заводу.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

До Господарського суду Рівненської області 03.10.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" до відповідача Острозької міської ради про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання вчинити дії.

Одночасно з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельну ділянку площею 53,1479 га з кадастровим номером :10:008:0038, розташовану за межами с. Оженин Рівненського району Рівненської області, та на земельні ділянки, утворені внаслідок її поділу: площею 0,1529 га, кадастровий номер :10:008:0049; площею 0,2162 га, кадастровий номер :10:008:0050; площею 0,5213 га, кадастровий номер :10:008:0051; площею 11,6530 га, кадастровий номер :10:008:0052; площею 22,1502 га кадастровий номер :10:008:0053; площею 18,4543 га, кадастровий номер :10:008:0054; заборони Острозькій міській раді та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, передачею в користування чи обтяженням земельної ділянки площею 53,1479 га з кадастровим номером :10:008:0038, розташованої за межами с. Оженин Рівненського району Рівненської області, та/або земельними ділянки, утвореними внаслідок її поділу: площею 0,1529 га, кадастровий номер :10:008:0049; площею 0,2162 га, кадастровий номер :10:008:0050; площею 0,5213 га, кадастровий номер :10:008:0051; площею 11,6530 га, кадастровий номер :10:008:0052; площею 22,1502 га кадастровий номер :10:008:0053; площею 18,4543 га, кадастровий номер :10:008:0054; заборони організаторам електронних торгів (зокрема, ДП "Прозорро.Продажі", Національній електронній біржі) проводити будь-які аукціони щодо продажу зазначених земельних ділянок.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що рішенням Острозької міської ради від 14.08.2025 № 2572 поділено спірну земельну ділянку площею 53,1479 га (кадастровий номер :10:008:0038) на шість окремих самостійних земельних ділянок (площею 0,1529 га, кадастровий номер :10:008:0049; площею 0,2162 га, кадастровий номер :10:008:0050; площею 0,5213 га, кадастровий номер :10:008:0051; площею 11,6530 га, кадастровий номер :10:008:0052; площею 22,1502 га кадастровий номер :10:008:0053; площею 18,4543 га, кадастровий номер :10:008:0054) чим фактично створено перешкоди у реалізації позивачем передбаченого ст. 134 ЗК України права на її викуп без аукціону, як власнику об`єктів нерухомості, що на ній знаходяться.

Крім того, земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 11,6530 га, кадастровий номер :10:008:0052, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком, що розташована за межами с. Оженин на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, виставлено на продаж Національною Електронною Біржою, про що свідчить електронне посилання на аукціон: https://bid.neb.org.ua/auction/view/LSE001-UA-288.

Відтак, позивач вважає, що існує реальна загроза відчуження спірної земельної ділянки третім особам у період розгляду справи, що унеможливить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у Справі "Пантелеєнко проти України" (заява №11901/02) наголошує, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у Справі "Доран проти Ірландії" (заява №2214/04), було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

За змістом рішення Європейського Суду з прав людини від 17 липня 2008 року у Справі "Каіч та інші проти Хорватії" (заява №50389/99) вбачається висновок, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України. Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 2. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.3. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. 4. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали оскарження ухвали, предмет та підстави поданого позову, зміст заяви про застосування забезпечувальних заходів, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює відповідне процесуальне питання, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, зазначаючи при цьому наступне.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п.8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №922/2928/17 та від 05.08.2019 у справі №922/599/19).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Отже, вищенаведене свідчить, що в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі №922/2163/17, від 03.04.2020 у справі №904/4511/19.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання Острозької міської ради розглянути на черговому пленарному засіданні питання про затвердження звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 53,1479 га (кадастровий номер :10:008:0038) та продаж зазначеної земельної ділянки землекористувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 зазначила, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування земельної ділянки площею 53,1479 га з кадастровим номером :10:008:0038 та земельних ділянок, утворених внаслідок її поділу, на користь позивача.

Здійснюючи аналіз викладених позивачем обставин, колегія суддів звертає увагу на те, що накладення арешту та заборона відповідачу, як органу місцевого самоврядування, вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, передачею в користування чи обтяженням земельної ділянки площею 53,1479 га з кадастровим номером :10:008:0038, розташованої за межами с.Оженин Рівненського району Рівненської області, та/або земельними ділянки, утвореними внаслідок її поділу, не спрямована на забезпечення виконання судового рішення у даній справі.

З огляду на викладене, у даному випадку судом не може бути вжито будь-яких заходів забезпечення позову, які б обмежували легітимні приватні сподівання відповідача, як органу місцевого самоврядування, що здійснює повноваження власника від імені відповідної територіальної громади. Такий підхід ґрунтується на принципі верховенства права (закріпленому у статті 129 Конституції України), відповідає засадам справедливого суду (закріпленим у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та відображає реалізацію принципу необхідності дотримання при обранні заходу забезпечення позову належного балансу інтересів всіх зацікавлених осіб, суспільства, до яких у даному випадку належить, зокрема, відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №922/1528/18.

До того ж, слід звернути увагу, що згідно п. 12 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Оскільки заявником не обґрунтовано того, що існує реальна загроза порушення його права користування землею під нерухомим майном та не доведено, що у разі зміни власника спірних ділянок користування нерухомим майном стане неможливим, а також того, що невжиття заявлених заходів до забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, зважаючи на те, що визначені позивачем та пред`явлені до розгляду заходи забезпечення позову є неспівмірними з предметом позову, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить переконливих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб на даній стадії судового процесу.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов підставного висновку, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає до задоволення.

При цьому відмова у забезпеченні позову не позбавляє позивача права у разі виникнення підстав повторно подати заяву про забезпечення позову, з наданням переконливих доказів на підтвердження своїх доводів.

Доводи цієї апеляційної скарги в межах заявлених вимог підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на правильній оцінці фактичних обставин та прийнята відповідно до норм господарського процесуального законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду

Таким чином, у апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06.10.2025 р. у справі №918/920/25 не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст.271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Острозький цукровий завод" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06.10.25р. у справі №918/920/25- залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.1 ст.287 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 06.10.2025 р. у справі №918/920/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повна постанова складена "28" листопада 2025 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.