cправа № 917/911/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін заяву Приватного підприємства "Райагробуд"
про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції
у справі за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
до Приватного підприємства "Райагробуд"
про стягнення 3 036 654,04 грн,
та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Райагробуд"
до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
про визнання недійсним та скасування рішення,
1. Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства "Райагробуд" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 3 036 654,04 грн.
2. Відповідач звернувся із зустрічним позовом про визнання недійсним та скасування рішення комісії Позивача з розгляду акта про порушення, оформленого протоколом від 14.03.2023 №00005866.
3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2025, у справі №917/911/23:
- зустрічний позов задоволено повністю; визнано недійсним та скасовано рішення комісії Позивача, оформлене протоколом від 14.03.2023 №00005866;
- у задоволенні первісного позову відмовлено повністю.
Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 2 684 грн витрат зі сплати судового збору.
4. Постановою Верховного Суду від 02.09.2025 касаційну скаргу Позивача залишено без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 у справі №917/911/23 залишено без змін.
5. Відповідач направив до Верховного Суду заяву про відшкодування судових витрат у справі №917/911/23, в якій просить стягнути з Позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, понесені ним під час розгляду справи №917/911/23 в суді касаційної інстанції.
6. До заяви Відповідач долучив докази на підтвердження факту понесення ним в суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру, а саме:
- копію Договору про надання правової допомоги адвоката від 02.07.2025 року;
- копію Акта приймання-передачі наданих послуг від 01.09.2025 року до Договору про надання правової допомоги адвоката від 02.07.2025.
7. Позивач через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заперечення на заяву Відповідача про ухвалення додаткового рішення, у яких просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000 грн.
8. Заява Позивача мотивована тим, що перелік робіт адвоката, вказаний в Акті приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги адвоката від 2 липня 2025 року, є штучно завищеним, оскільки фактично адвокатом було виконано наступні роботи: вивчення доводів, які наведені в касаційній скарзі (абзац 1 пункту 2 акту приймання-передачі наданих послуг); написання відзиву на касаційну скаргу (абзац 14 пункту 2 акту приймання-передачі наданих послуг); участь у судовому засіданні (абзац 14 пункту 2 акту приймання-передачі наданих послуг). Таким чином заявлений розмір витрат не є співмірним обсягу наданих послуг, які були надані адвокатом.
9. Розглянувши доводи сторін та надані докази на підтвердження понесення Відповідачем судових витрат у суді касаційній інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви Відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.
10. Відповідно до пункту 3 частини першої стаття 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
11. Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
12. Стаття 16 ГПК України закріплює право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
13. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
14. Пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
15. Відповідачем разом із заявою про відшкодування судових витрат подано копію Договору про надання правової допомоги від 02.07.2025 (далі - Договір).
16. Відповідно до умов вказаного Договору адвокат Гуйван П.Д. зобов`язався надати клієнту ПП «Райагробуд» юридичну допомогу щодо ведення його справи №917/911/23 стосовно касаційного перегляду рішення Господарського суду Полтавської області від 19 грудня 2024 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 14 квітня 2025 року.
18. На дотримання умов Договору адвокат Гуйван П.Д. надав правничу допомогу клієнту, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 01.09.2025.
19. Згідно з протоколом судового засідання від 02.09.2025 та постановою Верховного Суду від 02.09.2025 у судовому засіданні інтереси Відповідача у справі №917/911/23 представляв адвокат Гуйван П.Д.
20. Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
21. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
22. В розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
23. Водночас при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20.
24. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
26. Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
27. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
28. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
29. Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у т.ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
30. Водночас у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок, відповідно до якого суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
31. Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
32. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
33. При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
34. У контексті оцінки доказів, поданих Відповідачем на обґрунтування заяви про відшкодування судових витрат, Суд бере до уваги також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21:
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу, конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у т.ч., але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».
35. Суд також звертає увагу на сталу практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (правові висновки, викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19).
36. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
37. Так, виходячи з критерію необхідності, розумності та виправданості розміру витрат на правову допомогу, понесених Відповідачем, Верховний Суд, з огляду на міркування, викладені у цій додатковій постанові, дійшов висновку про задоволення заяви щодо витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції повністю.
38. Наявні у матеріалах справи документи на підтвердження витрат Відповідача та інформація щодо характеру наданих послуг відповідають обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом.
41. Текст цієї постанови складений у межах розумного строку з урахуванням дати надходження матеріалів справи до Верховного Суду.
42. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Приватного підприємства "Райагробуд" про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у справі № 917/911/23 задовольнити.
3. Видачу відповідного наказу у справі №917/911/23 доручити Господарському суду Полтавської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча Г. Вронська
Судді С. Бакуліна