ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 Справа № 917/1624/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О. І., розглянувши справу № 917/1624/25

за позовною заявою першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, вул. Братів Лисенків, 5 м. Знам`янка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27400

в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає -

Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, вул. Незалежності України 78, селище Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27300

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -

Комунальне некомерційне підприємство "Олександрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, вул. Шевченка, 57, селище Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27300

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", Шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Пирятинський район, Полтавська область, 37043

про стягнення 429 750,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" про стягнення 429 750,00 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов договору поставки №108 від 18.04.2024 року (вх. № 1686/25).

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору поставки №108 від 18.04.2024 року в частині поставки палива на суму 429 750,00 грн, сплачену на виконання вказаного договору.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог прокуратурою надані наступні докази (копії): листи на адресу в.о. керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області вих. №389 від 06.05.2025 року та вих. №1132/02.1-20 від 02.06.2025 р., лист на адресу Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області вих. №52/04-4223вих-25 від 19.05.2025 р., оголошення UA-2024-04-09-006422-а, реєстр отриманих тендерних пропозицій/пропозицій UA-2024-04-09-006422-а, звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2024-04-09-006422-а, звіт про виконання договору про закупівлю UA-2024-04-09-006422-а, договір поставки №108 від 18.04.2024 р., специфікацію до договору поставки №108 від 18.04.2024 р., додаткову угоду №1 від 10.06.2024 р. до договору поставки №108 від 18.04.2024 р., експертний висновок №189, додаткову угоду №2 від 06.12.2024 р. до договору поставки №108 від 18.04.2024 р., видаткові накладні №Рн240422/10 від 22.04.2024 р. (бензин А-95, по талонам 200,00 л., ціна без ПДВ 43,733333, всього з ПДВ - 104 960,00 грн), №Рн240610/002 від 10.06.2024 р. (дизельне паливо, по талонам 2000,00 л., бензин А-95, по талонам 9045,00 л.) на суму 598 611,60 грн, №Рн241119/003 від 19.07.2024 р. (дизельне паливо, по талонам 3650,00 л.) на суму 193 158,00 грн, платіжні інструкції №108 від 25.04.2024 р. на суму 104 960,00 грн, №146 від 12.06.2024 р. на суму 598 611,60 грн, №305 від 22.11.2024 р. на суму 193 158,00 грн, Акт інвентаризаційної наявності грошових коштів, цінностей від 28.05.2025 р., протокол інвентаризаційної комісії від 28.05.2025 року, претензію вих. №450 від 02.06.2025 р. з доказами направлення (опис вкладення та фіскальний чек від 02.06.2025 р.), інформація з інтернет ресурсу щодо отримання поштового відправлення №842, довідку-розрахунок від 18.04.2024 р., рішення сорокової сесії Олександрівської селищної ради восьмого скликання №4157 від 24.02.2023 р., статут КНП "Олекснадрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, супровідний лист на адресу прокуратури вих. № 1162/02.1-20 від 05.06.2025 р., копії паливних талонів, акти від 20.01.2025 р., від 31.01.2025 р., від 24.03.2025 р., від 31.03.2025 р., від 16.05.2025 р., від 28.05.2025 р., повідомлення в порядку п. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" вих. №52/04-4908вих-25 від 09.06.2025 р., з доказами направлення (опис вкладення та фіскальний чек від 09.06.2025 р., витяги з ЄДРЮОФОПГФ відносно позивача, третьої особи та відповідача, лист на адресу Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області вих. №52/04-544вих-25 від 25.06.2025 р., лист на адресу прокуратури вих. № 1380/02.1-20 від 03.07.2025 р.

Відповідач у відзиві на позов (вх. №11659 від 11.09.2025 року заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступне :

- відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем по договору поставки №108 від 18.04.2024 року та поставив йому товар у передбачені договором строк, кількості та номенклатурі, і з боку позивача жодних претензій щодо отриманого за видатковими накладними №Рн240422/10 від 22.04.2024 р., №Рн240610/002 від 10.06.2024 р., №Рн241119/003 від 19.07.2024 р. товару не було. Належне виконання спірного договору підтверджується оприлюдненим самим позивачем у загальному доступі на офіційному сайті з держзакупівель звітом про виконання договору про закупівлю;

- відсутні докази на підтвердження того, що копії доданих до позовної заяви талонів були отримані покупцем саме від відповідача. Всі додані до позову копії талонів є талонами з вказаним на них брендом "АВІАС", а не бренду "АNP" та не містять відомостей про строк їх дії;

- із загальнодоступних та відкритих відомостей з офіційного сайту з держзакупівель за посиланням https://prozorro.gov.ua вбачається, що КНП "Олександрівська лікарня" неодноразово закуповувала саме безстрокові талони мережі АЗС бренду "АВІАС" у їх емітента та власника/управителя такої мережі та її партнерів, а саме: у ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" та у ТОВ "СИНЕРГІЯ СИСТЕМ";

- акти фіксації відмови відпуску пального є неналежними доказами (всі акти є ідентичного змісту, підписані одними і тими самими особами; акти складені без участі представника відповідача; у актах вказані адреси розташування та назви АЗС, які не передбачені умовами спірного договору).

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач надав наступні докази (копії): договір поставки №4927/48 від 01.03.2023 р. (з додатком - специфікацією), договір поставки №255 від 10.11.2023 р. (з додатком - специфікацією), довідка із зразками скретч-карток (талонів), пояснювальну записку про зразки талонів, Перелік АЗС (ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ"), звіт про виконання договору про закупівлю UA-2024-04-09-006422-а).

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

20.08.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" про коштів попередньої оплати за непоставлений товар за договором поставки №108 від 18.04.2024 року у розмірі 429 750,00 грн (вх. № 1686/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2025 року справу № 917/1624/25 розподілено судді Тимощенко О. М.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.08.2025 року позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, прокурору та позивачу - для подання відповіді на відзив, а відповідачу - заперечення на відповідь на відзив; задоволено клопотання прокурора про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунальне некомерційне підприємство "Олександрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.

11.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (вх. №11659) із запереченнями проти задоволення позовних вимог. При цьому, відповідач у відзиві також просив:

- залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "СИНЕРГІЯ СИСТЕМ" (вул. Джона Маккейна, 40, м. Київ, 01042, ) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (адреса: 49600, Україна, місто Дніпро, вулиця Мандриківська, будинок, 47, офіс, 206/2, );

- справу розглядати у судовому засіданні із повідомленням сторін;

- проводити всі засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю представника відповідача Голубок А.В.

Ухвалою від 15.09.2025 року суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про проведення судових засідань по справі №917/1624/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю представника відповідача та про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ТОВ "Армерія Ойл" () та ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" ().

23.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від прокуратури надійшла відповідь на відзив із підтримкою позовних вимог (вх. № 12221). Також до відповіді на відзив прокурором було долучено в якості додатків копії листа Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (вих. №1930/02.1-20 від 15.09.2025 року), договору поставки №255 від 10.07.2023 р. (з додатком - специфікацією), видаткової накладної №1758 від 10.11.2023 р., копії талонів, договору поставки №4927/48 від 01.03.2023 р. (з додатком - специфікацією), видаткових накладних №0032/0000611 від 01.03.2023 р., №0032/0001005 від 05.04.2023 р., №0032/0001814 від 16.06.2023 р., №0032/0002783 від 07.09.2023 р., звіту про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель №UA-2023-03-01-010269-а, журнал реєстрації отриманих талонів на бензин по Олександрівській ЦРЛ.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої, десятої статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 80 ГПК України).

Статтею 113, ч. 1 ст. 118 та ч. 1 ст. 119 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зазначена відповідь на відзив містить як додатки - додаткові докази, подані з порушенням строків, визначених ст. 80 ГПК України, та не містить клопотання про поновлення строків на їх подання.

Прийняття додаткових доказів поза межами процесуального строку на їх подання без розгляду питання про поновлення такого строку та врахування цих доказів при прийнятті судових рішень у цій справі буде неправомірним.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах № 46/603, № 910/12005/22 та 916/925/24.

З урахуванням наведеного докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються (частина восьма статті 80 ГПК України).

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, суд здійснює розгляд справи №917/1624/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, за результатом проведення конкурентної процедури закупівлі UA-2024-04-09-006422-a (ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) між Комунальним некомерційним підприємством Олександрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - третя особа, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" (далі - відповідач, постачальник, ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП") 18.04.2024 укладено договір поставки №108 (далі - договір, а. с. 48 - 51)

У договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- постачальник зобов`язується постачати покупцю: дизельне паливо, бензин А-95 код за ДК 021:2015:09130000-9 - Нафта і дистиляти (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору (п. 1.1 договору);

- товар згідно даного договору постачається партіями. Під партією товару розуміється кількість та асортимент товару, визначений в окремій видатковій накладній на товар (п. 1.3 договору);

- відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талони) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 р., та Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008 р. (п. 1.4 договору);

- обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків покупця із внесенням відповідних змін до договору за згодою сторін (п. 1.5 договору);

- кількість товару та вартість одиниці товару визначено сторонами в специфікації, що надана в додатку №1 до цього договору (п. 1.6 договору);

- сума цьoгo договору становить: 896 883,20 грн (Вісімсот дев`яносто шість тисяч вісімсот вісімдесят три гривні двадцять копійок), в т.ч. ПДВ (20 %): 149 480,53 грн ( Сто сорок дев`ять тисяч чотириста вісімдесят гривень п`ятдесят три копійки) (п. 3.1 договору);

- ціна товару (партії товару), згідно даного договору, включає в себе вартість товару; вартість тари та упаковки товару; будь-які витрати постачальника з пересилки, транспортування товару до місця призначення (поставки); страхування; навантаження та розвантаження; всіх податків, зборів та інших обов`язкових (необхідних) платежів, що сплачуються або мають бути сплачені постачальником, згідно з законодавством України, в тому числі і які доручаються для виконання третім особам (п. 3.2 договору);

- джерело фінансування: кошти місцевого бюджету (п. 3.3 договору);

- умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Ціна одного літру товару вказується у рахунку та видатковій накладній (п. 4.1 договору);

- оплата за поставлений товар (партію товару) здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання відповідних документів (накладної) про отримання довірчих документів на Товар (партію Товару) (п. 4.2 договору);

- порядок здійснення оплати: 100 % після оплата (п. 4.3 договору);

- поставка довірчих документів (талонів) на товар (партії товару) здійснюється згідно письмової або електронної заявки (шляхом використання e-mail покупця та/або постачальника, вказаних у розділі 14 даного договору) покупця постачальником, у строк, що не перевищує 2 (двох) робочих днів з моменту отримання письмової або електронної заявки постачальником, але в будь-якому випадку не пізніше 31 грудня 2023 р. (включно) (п. 5.1 договору);

- покупець має право визначити у письмовій або електронній заявці умови та місце поставки (призначення) довірчих документів (талони) на товар (партію товару) (самовивіз; шляхом пересилання (транспортування) довірчих документів третіми особами (через "Нову Пошту", тощо) за рахунок постачальника, номінал довірчих документів (талонів) (п. 5.2 договору);

- постачальник відпускає товар на підставі та в обмін на довірчі документи (талон) згідно кількості зазначених у них літрів і виду товару. Відпуск товару на підставі талонів (карток) здійснюється в межах терміну дії талону. Термін дії довірчого документа (талону/картки): 12 (дванадцять) календарних місяців з моменту поставки відповідної партії товару (п. 5.3 договору);

- приймання (відпуск) товару по кількості і якості здійснюється відповідно до вимог інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496 (п. 5.5 договору);

- товар постачається покупцю партіями відповідно до поданої покупцем заявки на умовах FCA (інкотермс 2010) (п. 5.6 договору);

- місце поставки (передачі) товару: передача покупцю товару за цим договором здійснюється на мережі АЗС постачальника (в т.ч. АЗС "ANP" см. Олександрівка, вул. Чигиринська, Кропивницького району Кіровоградської області (п. 5.7 договору);

- право власності на товар (партію товару) переходить у момент фактичного отримання покупцем довірчих документів (талонів), що підтверджується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками та скріпленою печатками (за наявності) обох сторін (п. 5.8 договору);

- покупець зобов`язаний, зокрема: оплатити вартість партії товару в порядку і на умовах визначених згідно даного договору, приймати у пункті поставки партію товару в порядку і на умовах, визначених цим договором (п. п. 6.1.2, 6.1.3 договору);

- постачальник зобов`язується, зокрема: протягом терміну дії довірчого документа (талона/картки) забезпечити безумовне, цілодобове та безперебійне заправляння транспортних засобів покупця на в т.ч. АЗС "ANP" смт. Олександрівна, вул. Чигиринська, 2, Кропивницького району, Кіровоградської області (п. 6.3.3 договору);

- цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024 року (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (в т.ч. гарантійних тощо) (п. 11.1 договору);

- умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням відповідної додаткової угоди до цього договору (п. 12.2 договору);

- сторони дійшли згоди про те, що в процесі виконання цього договору сторони можуть обмінюватися інформацією та/або документами (актами, претензіями тощо) та/або повідомленнями за допомогою факсового, телефонного, телеграфного, поштового зв`язку, кур`єрської доставки, а також електронної пошти (e-mail) за реквізитами, вказаними в розділі 14 даного договору, якщо інше не передбачене даним договором (п. 12.5 договору);

- договір складається із 14 (чотирнадцяти) розділів і 1 (одного) додатку, що є невід`ємною частиною договору, а саме: додаток № 1 - специфікація (п. 13.1 договору).

Додатком 1 до договору - специфікацією (а. с. 52) визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю (з ПДВ), суму з ПДВ, а саме: дизельне паливо, по талонам у кількості 5 700 л. на суму 299 136, грн з ПДВ, бензин А-95 у кількості 11 390,00 л. на суму 597 747,20 грн (з ПДВ). загальна вартість: 896 883,20 грн, в т.ч. ПДВ (20%): 149 480,53 грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 10.06.2024 року до договору №108 від 18.04.2024 року сторони підтвердили виконання частини зобов`язань за договором шляхом поставки партії товару, а саме: бензину А-95, по талонам, у кількості 2 000 л. (ціна 52,48 грн з ПДВ) на суму 104 960,00 грн. Також сторони узгодили збільшити ціну за одиницю товару, не збільшуючи при цьому ціни договору та не погіршуючи його якості. Цією угодою сторони також зменшили обсяг закупівля товару. Після внесення вище вказаних змін: обсяги закупівлі та вартість товару, який підлягає постачанню по договору змінюються та визначаються сторонами у невиконаній частині специфікації: дизельне паливо (по талонам) у кількості 5 652,6077 л., ціна за одиницю товару (з ПДВ) 52,92 грн, на суму 299 136,00 грн; бензин А-95 (по талонах) у кількості 9 045,2863 л., ціна за одиницю товару (з ПДВ) 54,48 грн на суму 492 787,20 грн. Загальна вартість 791 923,20 грн, в т. ч. ПДВ (20%): 131 987,20 грн.

При цьому ціна/сума договору не змінюється та становить 896 883,20 грн, в т. ч. ПДВ (20%): 149 480,53 грн.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 06.12.2024 року до договору №108 від 18.04.2024 року (а. с. 55) сторони зменшили суму договору на 153,60 грн та внесли зміни до п. 3.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "Сума цьoгo договору становить: 896 729,60 грн (Вісімсот дев`яносто шість тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень шістдесят копійок), в т.ч. ПДВ (20 %): 149 454,93 грн (Сто сорок дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні дев`яносто три копійки)".

Як стверджує прокурор та не заперечує відповідач, на виконання умов договору відповідач передав покупцю талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 896 729,60 грн, що підтверджується видатковими накладними: №Рн240422/10 від 22.04.2024 р. (бензин А-95, по талонам 200,00 л., ціна без ПДВ 43,733333, всього з ПДВ - 104 960,00 грн), №Рн240610/002 від 10.06.2024 р. (дизельне паливо, по талонам 2000,00 л., бензин А-95, по талонам 9045,00 л.) на суму 598 611,60 грн, №Рн241119/003 від 19.07.2024 р. (дизельне паливо, по талонам 3650,00 л.) на суму 193 158,00 грн (підписані та скраплені печатками сторін) (а. с. 56, 58, 60).

В дотримання умов договору покупець здійснив повну оплату товару, що підтверджується платіжними інструкціями №108 від 25.04.2024 р. на суму 104 960,00 грн, №146 від 12.06.2024 р. на суму 598 611,60 грн, №305 від 22.11.2024 р. на суму 193 158,00 грн (а. с. 57, 59, 61).

Як стверджує прокурор, заправка автомобільного транспорту покупця бензином А-95 та дизельним паливом за спірним договором окрім АЗС "ANP" по вул. Чигиринській, 1 в селищі Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області здійснювалась на наступних АЗС постачальника:

- ТОВ "ІНЧЕР" АЗС/АГЗС №107 (просп. Університетський, 18, м. Кропивницький);

- АЗС/АГЗС №104 (вул. Героїв-Земляків, 15, м. Кропивницький);

- АЗС/АГЗС №109 (вул. Кропивницького, 2А, м. Кропивницький).

Прокурор вказує, що починаючи із 20.01.2025 року та станом на даний час, КНП "Олександрівська лікарня" було відмовлено у відпуску пального, що підтверджується актами від 20.01.2025 р., від 31.01.2025 р., від 24.03.2025 р., від 31.03.2025 р., від 16.05.2025 р., від 28.05.2025 р. (а. с. 117 - 122). У зв`язку із чим постачальником, у порушення умов спірного договору покупцю не поставлено 5650 літрів дизельного палива на суму 298 998,00 грн. та 2400 літрів бензину А-95 на суму 130 752,00 грн.

02.06.2025 року КНП "Олександрівська лікарня" направило на адресу відповідача претензію (вих. № 450, а. с. 66, 67) з вимогою здійснити поставку дизельного палива в кількості 5 650 л. на суму 298 998,00 грн та бензину А-95 в кількості 2 400 л. на суму 130 752,00 грн (докази направлення - опис вкладення та фіскальний чек від 02.06.2025 р., а. с. 68). Відповідач не відреагував на вказану претензію.

Отже, залишок невикористаних талонів/карток на заправку транспортних засобів покупця:

- дизельним паливом складає 283 шт., у тому числі 282 шт. номіналом 20 л. кожний на загальну кількість 5640 л. та 1 шт номіналом 10 л., а усього на 5650 л. (282 скетч-картки номіналом 20 л. кожна на заправку 5640 л. дизельного пального з серійними номерами з 3046 2235 0620 по 3046 2235 0639, з 3046 2235 0640 по 3046 2235 0659, з 3046 2235 0680 по 3046 2235 0699, з 3046 2235 0700 по 304'6 2235 0719, з 3046 2262 1440 по 3046 2262 1459, з 3046 2327 5620 по 3046 2327 5639, з 3046 2327 5540 по 3046 2327 5559, з 3046 2327 5560 по 3046 2327 5579, з 3046 2327 5580 по 3046 2327 5599, з 3046 2327 5600 по 3046 2327 5619, з 304*6 2327 5520 по 3046 2327 5539, з 3046 2327 5640 по 3046 2327 5659, з 3046 2327 5660 по 3046 2327 5679, 3046 2327 4702, 3046 2327 4703 та 1 скетч-картка на заправку дизельного пального номіналом 10 л. з серійним номером 3045 2859 5623).

- бензином А-95 складає 160 шт., у тому числі 80 шт. номіналом 20 л. кожний на загальну кількість 1600 л. та 80 шт. номіналом 10 л. кожний на загальну кількість 800 л., а усього на 2400 л. (80 скетч-карток номіналом 20 л. кожна на заправку 1600 л. бензину А-95 з серійними номерами з 3036 1176 4830 по 3036 1176 4849, з 3036 1176 4750 по 3036 1176 4769, з 3036 1176 4770 по 3036 1176 4789, з 3036 1176 4910 по 3036 1176 4927, 39036 1176 4808, 3036 1176 4661 та 80 скетч-карток номіналом 10 л. кожна на заправку 800 л. бензину А-95 з серійними номерами з 3035 2644 1100 по 3035 2644 1119, з 3035 2644 1120 по 3035 2644 1139, з 3035 2644 1140 по 3035 2644 1159, з 3035 2644 1060 по 3035 2644 1079) (а. с. 94 - 116). Вказане також підтверджується актом інвентаризації наявності грошових коштів, цінностей від 28.05.2025 року та протоколом інвентаризаційної комісії від 28.05.2025 року (а. с. 62 - 65).

У зв`язку з викладеними обставинами КНП "Олександрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області звернулося з листом №389 від 06.05.2025 до Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області з проханням посприяти у вирішенні даної ситуації (а. с. 33).

Знам`янська окружна прокуратура Кіровоградської області направила на адресу Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області лист від 19.05.2025 №52/04-4223вих-25 щодо направлення на адресу прокуратури необхідних документів (а. с. 34-37).

02.06.2025 року за вих. №6985-25 позивач направив на адресу прокуратури підтверджуючі документи за фактом неналежного виконання ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" договору поставки №108 від 18.04.2024 року. Також в листі Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області просила прокуратуру звернутися до суду для захисту інтересів держави (а. с. 38, 39).

За наведених обставин, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" Знам`янська окружна прокуратура Кіровоградської області надіслала Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області повідомлення від 09.06.2025 №52/04-4908вих-25 про пред`явлення позову до суду в інтересах держави в особі Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (а. с. 123).

Враховуючи відсутність реагування зі сторони відповідача на претензію третьої особи та вважаючи права порушеними, перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з даним позовом.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин першої та третьої статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За змістом частини третьої та абзацу другого частини п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 ст.53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. (частина друга статті 131-1 Конституції України).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзац четвертий частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системний аналіз положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону "Про прокуратуру" свідчить про те, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах, а також у разі відсутності такого органу.

У розумінні положень статей 53, 73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор в кожному конкретному випадку при зверненні до суду з позовом повинен:

- довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави, зазначити, в чому полягає порушення матеріальних або інших інтересів держави, необхідність їх захисту, навести та обґрунтувати підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді,

- визначити орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функції у спірних правовідносинах, навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду,

- надати належні та допустимі докази здійснення прокурором повідомлення на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, а також надати докази того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).

Як вбачається із матеріалів справи предметом спору у цій справі є стягнення 429 750,00 грн коштів, які є коштами місцевого бюджету - Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області та належать територіальній громаді селища.

Обґрунтовуючи наявність порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором, останній вказав на те, що кошти, які були витрачені на придбання пального, є коштами територіальної громади, управління та контроль за використанням яких покладено безпосередньо на Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області - орган, уповноважений державою здійснювати захист порушених інтересів відповідної територіальної громади, які є складовою частиною інтересів держави.

КНП "Олександрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області у спірних правовідносинах, які виникли за договором поставки №108 від 18.04.2024 року діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є покупцем спірного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядником бюджетних коштів вищого рівня - Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області.

Перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури, звертаючись в інтересах держави до господарського суду із зазначеним позовом визначив позивачем саме Олександрівську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області і просить стягнути спірну суму безпідставно набутих відповідачем грошових коштів саме на користь Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, а не на користь Комунального некомерційного підприємства "Олександрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (як сторони спірного договору).

В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

За змістом частини першої статті 10 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з пунктами 23, 25, 27 частини першої статті 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції селищних рад належить вирішення питань щодо розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; утворення цільових фондів, затвердження положень про ці фонди; прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

Відповідно до частини першої статті 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з частинами першою, четвертою та п`ятою статті 61 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами.

Розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету (пункт 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Відповідно до пункту 7 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Згідно з частиною третьою статті 26 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Отже, Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області є органом місцевого самоврядування, уповноваженим на розпорядження коштами місцевого (селища Олександрівка) бюджету, зокрема і спірними заявленими до стягнення у цій справі грошовими коштами, які є коштами селищного бюджету та належать територіальній громаді селища Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року).

Крім того, суд зазначає про те, що можливість звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, до компетенції якого належать повноваження щодо захисту прав та інтересів територіальної громади та який не перебуває у договірних відносинах з відповідачем, можливість стягнення на користь цього органу заявлених до стягнення грошових коштів, підтверджена висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2024 року у справі № 918/1188/23.

(Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду від 20.02.2025 року по справі №910/16372/21).

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 березня 2024 року у справі № 904/192/22 дійшла висновку про те, що для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені бюджетні кошти мають повертатися (стягуватися) саме на користь держави в особі уповноваженого органу як головного розпорядника бюджетних коштів, тобто на користь державного бюджету (пункт 35 постанови). Отже, Верховний Суд у зазначеній постанові фактично дійшов висновку про те, що головний розпорядник бюджетних коштів, визначений прокурором позивачем та на користь якого прокурор просить стягнути кошти (застосувати реституцію), є належним позивачем у справі, який уособлює державу, за захистом інтересів якої прокурор звернувся з таким позовом до суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, 06.07.2021 у справі №911/2169/20, 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 ЗУ "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18).

Правовий висновок про те, що прокурор уповноважений звертатися до суду для захисту інтересів держави в суді в особі органу, до компетенції якого належить захист інтересів держави у відповідній сфері, у разі невиконання або неналежного виконання цим органом своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору, міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/11956/20.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що у даному випадку особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, які є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, є Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області.

Невжиття компетентним органом ефективних заходів, спрямованих на захист інтересів держави, зокрема після отримання повідомлення прокуратури, та відсутність намірів самостійного звернення до суду свідчать про його бездіяльність.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурор, дотримавшись вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли в зв`язку з укладенням та виконанням договору поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання умов договору покупцем - КНП "Олександрівська лікарня" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області здійснена оплата суми по договору у розмірі 896 729,60 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №108 від 25.04.2024 р. на суму 104 960,00 грн, №146 від 12.06.2024 р. на суму 598 611,60 грн, №305 від 22.11.2024 р. на суму 193 158,00 грн (а. с. 57, 59, 61), а відповідачем було передано позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 896 729,60 грн, що підтверджується видатковими накладними №Рн240422/10 від 22.04.2024 р. (бензин А-95, по талонам 200,00 л., ціна без ПДВ 43,733333, всього з ПДВ - 104 960,00 грн), №Рн240610/002 від 10.06.2024 р. (дизельне паливо, по талонам 2000,00 л., бензин А-95, по талонам 9045,00 л.) на суму 598 611,60 грн, №Рн241119/003 від 19.07.2024 р. (дизельне паливо, по талонам 3650,00 л.) на суму 193 158,00 грн (підписані та скраплені печатками сторін) (а. с. 56, 58, 60).

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Тож, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Разом з тим суд зазначає, що факт підписання сторонами спірних видаткових накладних не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, з моменту передання відповідачем за видатковими накладними талонів на пальне позивачу останній набув право на отримання дизпалива та бензину в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній. Передача талонів на пальне, які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар. Вказаним спростовуються доводи відповідача стосовно того, що підписання вказаної видаткової накладної свідчить про те, ним належно виконано свої зобов`язання за договором.

Як зазначає прокурор, позивач мав можливість отоварити талони лише частково у зв`язку з тим, що на автозаправних станціях постачальника (АЗС "ANP", вул. Чигиринська, 1, селище Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області; ТОВ "ІНЧЕР" АЗС/АГЗС №107, просп. Університетський, 18, м. Кропивницький; АЗС/АГЗС №104, вул. Героїв-Земляків, 15, м. Кропивницький; АЗС/АГЗС №109, вул. Кропивницького, 2А, м. Кропивницький) було відсутнє паливо, що зі сторони відповідача не спростовано та свідчить про невиконання ним умов договору в частині забезпечення видачі товару на загальну суму 429 750,00 грн.

Як зазначає прокурор, покупець починаючи з січня 2025 року по травень 2025 року неодноразово намагався отримати оплачене та належне йому пальне марки на відповідних АЗС, проте постачальник в порушення умов договору не забезпечив наявність товару на своїх АЗС. Про даний факт, працівниками третьої особи було складено акти фіксації факту відмови відпуску пального від 20.01.2025 року, від 31.01.2025 року, від 24.03.2025 року, 31.03.2025 року, 16.05.2025 року та від 28.05.2025 року.

Суд зазначає, що сторонами в договорі не погоджено порядку складання відповідних актів про відсутність палива, відтак не залучення представників відповідача чи працівників мережі АЗС до складання цих актів та не направлення їх на адресу відповідача не свідчить про недопустимість останніх в якості доказів.

Відносно твердження відповідача з приводу того, що в актах вказані адреси розташування та назви АЗС, які не передбачені умовами спірного договору, суд зазначає, що відповідно до п. 5.7 договору місце поставки (передачі) товару: передача покупцю товару за цим договором здійснюється на мережі АЗС постачальника (в т.ч. АЗС "ANP" см. Олександрівка, вул. Чигиринська, Кропивницького району Кіровоградської області). Отже, умови договору не обмежують покупця у виборі місця отримання палива. Крім того, відповідачем не спростовано того, що покупець до січня 2025 року здійснював заправку автомобільного транспорту на АЗС, перелічених в актах фіксації факту відмови відпуску пального.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування відповідних обставин щодо відсутності на вказаних автозаправних станціях відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами, а на офіційному сайті АЗС "Авіас" відсутня інформація про працюючі АЗС на території України.

При цьому, обставини того, що АЗС мережі "АВІАС", які обслуговують скретч-картки ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", не працюють, є загальновідомими, у зв`язку з чим не потребують доказування на підставі положень частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідачем не надано доказів того, що ним було передано покупцю талони саме бренду "ANP". Ані умови спірного договору, ані специфікація, ані видаткові накладні не містять інформації відносно того, якого саме бренду мають бути довірчі документи - талони.

Крім того, зазначаючи про виконання умов договору, відповідач посилається на Звіт про виконання договору про закупівлю UA-2024-04-09-006422-а, в якому чітко вказано бренд "АВІАС": "Назва номенклатурної позиції предмета закупівлі - Дизельне паливо (Євро 5), АЗС АВІАС, талон; бензин А-95 (Євро 5), АЗС АВІАС, картка".

Жодних документально обґрунтованих заперечень з приводу викладених обставин відповідач в ході розгляду справи не надав. Також відповідач як не спростував переліку невикористаних позивачем талонів, так і не надав власного розрахунку суми коштів, що підлягає поверненню.

При цьому, пунктом п. 6.3.3 договору постачальник зобов`язується, зокрема: протягом терміну дії довірчого документа (талона/картки) забезпечити безумовне, цілодобове та безперебійне заправляння транспортних засобів покупця на в т.ч. АЗС "ANP" смт. Олександрівна, вул. Чигиринська, 2, Кропивницького району, Кіровоградської області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурор надав докази у підтвердження неможливості отримання палива за талонами на Бензин А-95 (талони) у кількості 5650 літрів дизельного палива на суму 298 998,00 грн. та 2400 літрів бензину А-95 на суму 130 752,00 грн на автозаправній станції відповідно до умов спірного договору.

Суд не оцінює як правомірні доводи відповідача, що матеріали справи не містять доказів, що талони, про які у позові йде мова, були отримані ним саме від нього і саме по спірному договору, оскільки дані твердження не вказують та не доводять, що неотоварені позивачем талони поставлені не ним; не вказують та не доводять, що поставлені позивачу талони могли бути поставлені на виконання іншого договору.

Суд зазначає, що сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку статті 81 ГПК України сторонами доказів.

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Подібний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

При цьому, реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Саме дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Передбачений вказаною нормою стандарт доказування вірогідність доказів підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, та презюмує, що ним покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу) (постанова Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №910/5408/21, від 16 квітня 2025 у справі № 922/5322/23).

На підтвердження цих посилань відповідач не надав жодного допустимого та належного доказу та не послався на існування таких, повністю переклавши на прокурора та позивача доведення цих обставин, що є неприпустимим в силу наведеного вище.

З урахуванням викладених вище обставин та доказів, суд установив, що надані прокурором докази в підтвердження факту існування неотоварених талонів, що поставлені відповідачем по спірному договору, мають перевагу як більш вагомі докази, тобто існування стверджуваної останнім обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (заявлений відповідачем).

У зв`язку з наведеним вказані вище посилання відповідача суд вважає необґрунтованим.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 5011-42/13539-2012/3-30гс13.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, з викладених обставин вбачається не виконання відповідачем умов договору щодо належної поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із компенсації позивачу вартості талонів, що не були отоварені.

За розрахунком першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, враховуючи ціну за 1 л пального, передбачену в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, з урахуванням додаткових угод до спірного договору, відповідач не виконав перед позивачем зобов`язань на загальну суму 429 750,00 грн.

Суд відзначає, що відповідачем не спростовано як кількість невикористаних покупцем талонів, так і не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий прокурором розрахунок, суд погоджується із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його вірним та арифметично правильним.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення із відповідача 429 750,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши, з огляду на положення ст.ст.74, 75-79, 86 ГПК України, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку задовольнити позов повністю, стягнути з відповідача на користь Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області кошти в сумі 429 750,00 грн.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 6 446,25 грн покладається на відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37043, ) на користь Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Незалежності України 78, селище Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27300, ) 429 750,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37043, ) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (просп. Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, , МФО 820172, р/р UA0004600 в ДКСУ в м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) 6 446,25 грн судового збору.

4. Видати накази з набранням чинності цим рішенням.

Рішення підписане 01.12.2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Суддя О. М. Тимощенко