номер провадження справи 9/172/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 Справа № 908/3022/25

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТА»

про стягнення суми 1095,12 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТА» суми 1080,00 грн збитків, суми 15,12 грн пені, всього загальної суми 1095,12 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 29.09.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3022/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 06.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3022/25, присвоєний номер провадження 9/172/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором №223 від 15.11.2023 щодо відпуску товару на підставі скретч-карток (талонів), а саме - бензину А-95 у кількості 20 л, через відсутність товару у мережах АЗС постачальника, внаслідок чого позивачу завдано збитки на суму 1080,00 грн, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача. Крім того, за порушення строків поставки позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 15,12 грн.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання з процесуальних питань до суду від відповідача не надходили.

Про відкриття провадження у справі та її розгляд судом відповідач повідомлений належним чином.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За результатами запиту на отримання інформації про наявність зареєстрованого електронного кабінету, судом встановлено, що у юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТА», (відповідач) наявний зареєстрований електронний кабінет (дата реєстрації 07.02.2024).

В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду від 06.10.2025 про відкриття провадження у даній справі була направлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТА» та згідно з повідомленням про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету відповідача 06.10.2025 о 15:24.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про вирішення справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (Замовник, позивач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТА» (Постачальник, відповідач у справі) 15 листопада 2023 року уклали Договір № 223 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався постачати бензин А-95 (надалі Товар), а Замовник прийняти і оплатити вказаний Товар.

Найменування Товару бензин А-95. Кількість товару за одиницю виміру 2000 літрів (п.п. 1.1, 1.3-1.4 Договору).

Згідно з п. 3.1, 3.3 Договору, ціна цього Договору визначається виходячи з кількості і вартості Товару та складає 108 000,00 грн, у тому числі в ПДВ (20%) 18000,00 грн. Ціна на Товар, що постачається, встановлюється в національній валюті України та вказується в накладних, які підписуються Сторонами.

За умовами п. 4.1 Договору, протягом строку дії Договору Постачальник передає Замовнику скретч-картки (талони) на партію Товару за адресою Замовника в кількості (обсязі) замовленому Замовником у п`ятиденний термін.

Відповідно до п. 4.3 Договору датою поставки та отримання Товару Замовником є дата, вказана у видатковій накладній, підписаній представниками Постачальника та Замовника. У момент підписання Сторонами видаткової накладної Постачальник видає Замовнику скретч-картки (талони) номіналом 5, 10-20 літрів, про що складається акт приймання-передачі.

Скретч-картки (талони) Постачальника діють на всій території України, протягом строку, що становить не менше 12 місяців з дати передачі їх Замовнику. Постачальник у разі необхідності здійснює безкоштовний обмін скретч-карток (талонів) старого зразка на скетч-картки (талони) нового зразка (закінчення терміну дії скретч-карток (талонів) тощо) протягом семи робочих днів без врахування коливання ціни протягом строку дії скретч-карток (талонів) (п. 4.7 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору розрахунки здійснюються протягом 10 робочих днів з моменту отримання товару шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі рахунку та накладної в межах бюджетних призначень на відповідний бюджетний період.

За умовами пп. 6.3.1 Договору, Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, визначені цим Договором, разом із усіма документами, що стосуються Товару та підлягають переданню разом із Товаром відповідно до вимог чинного в Україні законодавства.

Відповідно до п. 12.1 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання та діє по 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається матеріалів справи, відповідачем на оплату товару були виставлені позивачу рахунки №106 від 20.11.2023 на суму 37800,00 грн, №121 від 04.12.2023 на сумку 70200,00 грн.

Позивач здійснив оплату за товар, що підтверджується платіжними інструкціями №2812 від 21.11.2023 на суму 37800,00 грн та №3005 від 04.12.2023 на суму 70200,00 грн (копії містяться в матеріалах справи).

Сторонами були складені та підписані видаткові накладні № 107 від 20.11.2023 на товар Бензин А-95, у кількості 700 літрів, на суму 37800,00 грн з ПДВ; №122 від 04.12.2023 на товар Бензин А-95, у кількості 1300 літрів, на суму 70200,00 грн з ПДВ (ціна за 1 л. Бензину А-95 54,00 грн) та Акати приймання-передачі талонів на відпуск ПММ № 72 від 20.11.2023 та № 90 від 04.12.2023.

Як зазначено у позові, відповідач (Постачальник) не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання. Так, недопоставлено 20 літрів бензину А-95, чим завдано позивачу збитки на загальну суму 1080,00 грн.

До позовної заяви додані в т.ч. копії невикористаних скретч-карток на бензин А-95 із відповідними номерами (штрих-кодами).

25.08.2025 з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача була направлена претензія вих. №0800-0805-8/83236 з вимогою виконати зобов`язання щодо поставки 20 літрів бензину А-95 або, у разі неможливості виконання зобов`язання, повернути кошти в розмірі 1080,00 грн.

Претензія отримана відповідачем 05.09.2025 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 686.

Як зазначив позивач, вимога претензії відповідачем не виконана, відповідь на претензію не надана.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України, сторони вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

З положень ч. 1 ст. 693 ЦК України слідує, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 662, ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення (ст. 667 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного сторонами Договору №223 від 15.11.2023.

Як встановлено та зазначено судом вище, позивач (покупець) здійснив повну оплату товару за Договором, що підтверджується платіжними інструкціями № 2812 від 21.11.2023 на суму 37800,00 грн та №3005 від 04.12.2023 на суму 70200,00 грн. Згідно з підписаними сторонами видатковими накладними № 107 від 20.11.2023, № 122 від 04.12.2023 та Актами приймання передачі талонів на відпуск ПММ №72 від 20.11.2023, №90 від 04.12.2023 відповідач передав, а позивач прийняв відповідні скретч-картки на нафтопродукти (бензин А-95) на оплачену позивачем кількість товару.

За умовами п. 2.4 Договору, відпуск товару здійснюється за скретч-картками (талонами) на пальне відповідно вимогам наказу Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 «Про затвердження інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України».

Передача Замовнику Товару за цим Договором здійснюється на АЗС, що є невід`ємною частиною Договору, шляхом заправки автомобілів Замовника при пред`явленні довіреними особами Замовника скретч-картки (талони) згідно Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 (п. 4.5 Договору).

Відповідно до п. 4.6 Договору, Скретч-картка (талон) є підставою для видачі (заправки) Замовнику з АЗС Постачальника об`єму і марки Товару, після чого всі обов`язки Сторін по погашених скретч-картах (талонах) вважаються виконаними. При цьому, Постачальник не може передати Замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (талоні).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п. 3 Інструкції, талон спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами передбачений у пп. 10.3.3 пункту 10.3 Інструкції.

Отже талон є документом, який засвідчує право його власника на отримання пального на АЗС.

Зі змісту п. 6.3.1 Договору слідує, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару.

Проте, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за вищезазначеним Договором поставки належним чином не виконав, поставивши (відпустивши) позивачу оплачений ним товар не в повному обсязі, залишок непереданого (невідпущеного) бензину А-95 становить 20 літрів, на загальну суму 1080,00 грн.

Відповідач позовні вимоги не спростовував, доказів передачі (відпуску) позивачу оплаченого ним товару у повному обсязі на всю суму здійсненої оплати або повернення позивачу попередньої оплати за частину непоставленого товару суду не надав.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у відповідача винило зобов`язання з повернення позивачу попередньої оплати за непоставлений товар, у заявленому позивачем розмірі.

Щодо кваліфікації спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Так, позивач в якості нормативного обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.ст. 16, 22, 530, 598, 549, 598, 599, 611, 612, 614, 617, 628, 628, 629, 651, 653, 655, 663, 712 ЦК України та зазначає, що сума в розмірі 1080,00 грн є збитками.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі 917/1739/17 зроблені зокрема наступні правові висновки:

« 85. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

86. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту...».

Відтак, господарський суд відхиляє посилання позивача на ст. 22 ЦК України, оскільки така норма застосована позивачем помилково.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 1080,00 грн є законними та обґрунтованими, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість (попередня оплата) за непоставлений товар в розмірі 1080,00 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 15,12 грн пені, яка згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком нарахована на суму вартості недопоставленого бензину за період прострочення з 13.09.2025 по 26.09.2025 (14 днів).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 8.1, п. 8.3 Договору сторони визначили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором. У випадку порушення строків поставки Товару Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості неотриманого Товару за кожен день прострочення.

Факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором є доведеним, підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

На підставі викладеного, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, який виконано позивачем правильно, суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 15,12 грн пені та її задоволення.

Витрати зі сплати судового збору згідно з положеннями ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТА», (70441, Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Перемоги, буд. 86) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б) суму 1080 (одну тисячу вісімдесят) грн 00 коп. основного боргу та суму 15 (п`ятнадцять) грн 12 коп. пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДНАФТА», (70441, Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Перемоги, буд. 86) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б) суму 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 01.12.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва