ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3506/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до відповідача: Приватного підприємства "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" про стягнення 558,42 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (надалі Управління, Позивач) використовуючи систему Електронний суд звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" (надалі ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО", Відповідач) 558,42 грн заборгованості, з яких 299,28 грн основного боргу, 52,31 грн пені, 14,96 грн штрафу, 29,94 грн 3% річних та 161,93 грн інфляційних нарахувань, у зв`язку із неналежним виконання взятих на себе за укладеним 12.06.2019 договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-82/19 зобов`язань в частині своєчасного та остаточного внесення плати упродовж 01.01-28.02.2022 року.

Окрім того, Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради зазначає, що договір укладено між Приватним підприємством "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" та Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, правонаступником якого є Позивач.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 29.08.2025 позовній заяві Управління присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/3506/25 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який в подальшому відповідними затвердженими Верховною Радою України Указами Президента України продовжено.

Згідно розпорядження Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 відповідно до частини 7 статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2025 прийнято позовну заяву Управління до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження).

В автоматизованій системі діловодства Господарського суду Одеської області наявна інформація про зареєстрований як у Управління, так і у ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" (Код ) електронний кабінет в підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до сформованих автоматизованою системою діловодства господарського суду довідок 03.09.2025 до електронних кабінетів Управління та ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" підсистемою Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі доставлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Приписи частин 4 та 5 статті 6 ГПК України визначають, що Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 із змінами, передбачено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

В свою чергу, пункт 37 Положення визначає, що підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

У випадку, якщо особа (учасник справи) зареєструвала свій Електронний кабінет, електронна форма вручення їй судових рішень є обов`язковою та пріоритетною щодо письмової форми вручення, яка, на відміну від електронної форми, може бути реалізована судом у зазначеному випадку лише за окремою заявою учасника справи.

Саме така правова позиція суду касаційної інстанції викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.03.2023 у справі № 916/3104/21 та від 17.05.2023 у справі № 910/15120/20.

Приписами частини 4 статті 120 ГПК України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи наявність сформованих автоматизованою системою діловодства Господарського суду Одеської області довідок про завчасну доставку до електронних кабінетів Управління та ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" підсистемою Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі постановлених у справі ухвал, останні належним чином повідомлені про судове провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кузнецов та інші проти Російської Федерації зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Проніна проти України), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003).

Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно із приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кузнецов та інші проти Російської Федерації зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Проніна проти України), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності сторін перед законом та судом, розгляд справи здійснено господарським судом в межах розумного строку з метою надання можливості сторонам у справі реалізувати наявні процесуальні права шляхом подачі як заяв по суті справи, так і письмових пояснень.

Окрім того, судом враховано, що місцезнаходженням ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є місто Херсон, що є додатковою підставою для розгляду справи в межах розумного строку задля надання Відповідачу можливості реалізувати наявні права.

Приписам частини 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Письмового відзиву від ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" до Господарського суду Одеської області не надходило у зв`язку з чим, у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Окрім того, жодна із сторін в процесі розгляду справи не зверталась із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні із повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено:

12 червня 2019 року між Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради (Код , Управління) та ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" (Організація) укладено договір про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-82/19 (Договір), умовами пункту 1.1 якого передбачено, що Управління як уповноважений Херсонською міською радою орган на умовах та в порядку, передбаченому Договором, надає, а Організація приймає в тимчасове платне користування місце, з метою розташування на ньому рекламного засобу (РЗ), котрий використовується для розміщення зовнішньої реклами (місце).

Договір визначає відносини Сторін щодо тимчасового платного користування Організацією місцем (пункт 1.2).

Адреса, площа, кількість місць, що надаються в користування за Договором, визначаються згідно з додатком 1 до Договору (пункт 1.3).

За користування місцем Організація щомісячно сплачує плату, розрахунок якої здійснюється у відповідності до тарифів, установлених відповідним рішенням міської ради (пункт 2.1).

Підставою для нарахування та внесення Організацією на поточний рахунок Управління плати є цей Договір та відповідні додатки до нього (пункт 2.2).

Плата за користування місцем сплачується Організацією з дати прийняття Управлінням рішення про встановлення пріоритету від 12 червня 2019 № 02-23-176/19 та становить 25 % плати за тимчасове користування місцем у перші три місяці дії встановленого пріоритету, розрахунок якої визначається згідно із додатком 2 до Договору (пункт 2.3.1).

Відповідно до пункту 2.3.2 Договору у наступні три місяці дії встановленого пріоритету:

- 25 % плати за користування місцем з дати прийняття рішення Управлінням про продовження дії пріоритету, якщо строк його дії продовжується у зв`язку з потребою виконання архітектурно-планувальних робіт та розроблення проектно-технічної документацій, розрахунок якої визначається згідно із додатком 2 до Договору;

- 100 % плати за користування місцем з дати прийняття рішення Управлінням про продовження дії пріоритету, якщо строк його дії продовжується на підставі письмового звернення заявника, розрахунок якої визначається згідно із додатком 2 до Договору.

100% плати за тимчасове користування місцем із дати прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, розрахунок якої визначається згідно із додатком 2 до Договору (пункт 2.3.3).

Відповідно до пункту 2.4 плата за користування місцем для розташування РЗ сплачується Організацією щомісяця, за 10 днів до кінця поточного місяця, за розрахунками, згідно з додатком 2 до Договору, у безготівковій формі, на поточний рахунок робочого органу, відкритого в управлінні Державної казначейської служби України у місті Херсоні, незалежно від наслідків господарської діяльності Організації, наявності або відсутності підписаних Сторонами актів наданих послуг.

Плата за місяць за тимчасове користування об`єктами і територіями для розташування рекламних засобів у м. Херсоні розраховується за формулою:

П = 8 х Р х А, де:

П розмір плати за місяць,

8 площа рекламної конструкції, при цьому:

- у випадку розташування на даху, стіні будівлі, споруди рекламного засобу, що має складну конфігурацію, розрахунок оплачуваної площі провадиться за площею прямокутника, в який цілком уписується рекламний засіб;

- для окремо розташованих рекламних засобів, що мають складну конфігурацію (наприклад, іміджеві установки), оплачувана площа рекламного засобу визначається, виходячи із суми площі прямокутника, в який цілком уписується рекламне поле, і площі елементів конструкцій, у тому числі які несуть рекламну чи іміджеві інформацію;

- для реклами на м`яких полотнищах, у тому числі транспарантах - перетяжках, підвісах тощо, а також для кронштейнів, до розрахунку береться тільки площа однієї сторони;

Р вартість користування - 1 кв.м;

А коефіцієнт зони розміщення рекламного засобу.

Невнесення плати є підставою для нарахування Управлінням штрафних санкцій, передбачених Договором та чинним законодавством.

Розмір плати за користування місцем може змінюватися в порядку, передбаченому Договором (пункт 2.5).

Розповсюджувач зовнішньої реклами не звільняється від плати за цим Договором при відсутності РЗ, дозвіл на право розміщення якого виданий у встановленому чинним законодавством порядку (пункт 2.6).

У разі прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування рішення про збільшення плати за користування місцем, Управління письмово повідомляє Організацію про такі зміни та надає копію відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування (пункт 2.7).

Умови Договору щодо розміру плати за користування місцем змінюються у відповідності до прийнятого рішення з моменту набрання ним чинності (пункт 2.8).

У разі незгоди Організації з новим розміром плати за користування місцем, що встановлений відповідним рішенням уповноваженого органу місцевого самоврядування, вона має можливість письмово звернутися до Управління із заявою про анулювання дозволу на розміщення зовнішньої реклами (Дозвіл) (пункт 2.9).

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків Сторони несуть відповідальність у відповідності до умов Договору та чинного законодавства України (пункт 6.1).

За несвоєчасну оплату платежів за користування місцем Організація сплачує на користь Управління пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів за весь час прострочення (пункт 6.3).

За прострочення внесення платежів за користування місцем (-ями), що складає більше 1 місяця, Організація додатково сплачує штраф у розмірі 5 (п`яти) відсотків від простроченої суми (пункт 6.4).

Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє до закінчення строку дії Дозволу (пункт 8.1).

Дія Договору продовжується при продовженні строку дії відповідного Дозволу, на визначений у ньому строк (пункт 8.2).

Усі зміни та доповнення до Договору оформлюються в письмовій формі і вступають у силу з моменту підписання їх Сторонами, за винятком випадків змін умов Договору, передбачених пунктами 2.7. 2.8. Договору, та уточнень до нього, у разі не продовження терміну дії Дозволу на місце (-ця), передбачене в додатках 1,2 Договору (пункт 8.3).

Сторони Договору звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання зобов`язань за Договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажор) (пункт 9.1).

Під обставинами непереборної сили Сторони розуміють надзвичайні події, що не існували під час підписання Договору і виникли незалежно від волі Сторін, за умови, що Сторони не могли передбачити настання таких наслідків чи попередити їх виникнення за допомогою засобів, застосування яких справедливо вимагати й очікувати від Сторони, що підпала під дії обставин непереборної сили (пункт 9.1.1).

Обставинами непереборної сили визнаються, але не обмежуються ними: землетруси, пожежі, повені, епідемії, епізоотії, забруднення радіацією від будь-якого ядерного джерела, транспортні катастрофи, воєнні дії в одній із країн Сторін, повстання, революції, страйки, соціальні конфлікти, блокади, ембарго (пункт 9.2).

Сторона, що втратила можливість виконувати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили, зобов`язана негайно, протягом 5 робочих днів, телефаксом чи телеграмою повідомити іншу Сторону про виникнення, вид і можливу тривалість подій, що перешкоджають належному виконанню зобов`язань за Договором (пункт 9.3).

Якщо обставини непереборної сили будуть тривати більш одного місяця. Сторони повинні домовитися щодо подальших дій (пункт 9.4).

Сторони своїми підписами посвідчують про досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору (пункт 11.5).

Правовідносини Сторін, не врегульовані Договором, врегульовуються згідно з чинним законодавством (пункт 11.6).

Представлена копія Договору містить залишені представниками підписи та скріплена печатками контрагентів.

29 листопада 2019 року Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради видано ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" Дозвіл № 1-26-1001 на розміщення зовнішньої реклами по вулиці Перекопській (у районі будинку № 20); характеристика (в тому числі технічна) рекламного засобу 1,86x1,28 м; рекламний засіб тип сіті-лайт (двосторонній), площа місця розташування 2,74 кв.м.

Строк дії Дозволу з 19 листопада 2019 року по 18 листопада 2024 року. Адреса розташування місто Херсон.

Додатком № 1 до Договору погоджено місце знаходження рекламного засобу по вулиці Перекопській (у районі будинку № 20); кількість площин (одиниць) 2; Тип РЗ (щит, трол тощо) Сіті-лайт; Вид РЗ (односторонній, двосторонній; стаціонарний, тимчасовий, наземний тощо) двосторонній; розмір рекламного засобу 1,86x1,28.

Додатком № 2 до Договору погоджено, що за період з 12.06.2019 по 11.09.2019 щомісячна плата становить 118,37 грн із наведенням відповідної формули та розрахунків.

Уточненням до Договору, враховуючи лист від 29.08.2019 № 28 (зареєстрований управлінням естетики за № 02-23-176/19), продовжено строк дії пріоритету № 02-23-176/19, плата за тимчасове користування місцем для ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО» за період з 12.09.2019 по 11.12.2019 становить 118,37 грн (щомісячна плата).

Уточненням до Договору, відповідно до рішення виконкому міської ради від 19.11.2019 № 430, видано Дозвіл № 01-26-1001, на розміщення об`єкту зовнішньої реклами, плата за тимчасове користування місцем для ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО» за період з 19.11.2019 по 18.11.2024 становить 94,69 грн (щомісячна плата).

Додатком № 4 до Договору погоджено, що за період з 01.06.2021 по 18.11.2024 розмір щомісячної плати становить 149,64 грн із наведенням відповідної формули та розрахунків.

Додатковою угодою до Договору, відповідно до рішень міської ради від 26.02.2021 № 73 «Положення про управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради», від 23.07.2021 № 447 «Про визначення управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради балансоутримувачем майна комунальної власності Херсонської міської територіальної громади», враховуючи пункт 3 рішення виконавчого комітету міської ради від 18.05.2021 № 205, з 28.07.2021 внесено зміни до Договору, замінивши сторону, уповноважену Херсонською міською радою здійснювані функції робочого органу, на Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради.

09 травня 2024 року Позивачем складено до ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО» претензію, в якій посилається на порушення останнім умов укладеного Договору, в частині своєчасного та остаточного внесення плати упродовж 01.01-28.02.2022 року, у зв`язку із чим утворились заборгованість розміром 299,28 грн. Пропонує здійснити відповідну оплату, додатково надсилає акт звірки взаєморозрахунків, а також відповідний рахунок на оплату.

Вказану претензію надіслано на електронну пошту ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО», зазначену останній в укладеному Договорі.

10 червня 2024 року Позивачем повторно складено до ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО» претензію, в якій посилається на порушення останнім умов укладеного Договору, в частині своєчасного та остаточного внесення плати упродовж 01.01-28.02.2022 року, у зв`язку із чим утворились заборгованість розміром 299,28 грн. Пропонує здійснити відповідну оплату, додатково надсилає акт звірки взаєморозрахунків, а також відповідний рахунок на оплату.

Вказану претензію надіслано на електронну пошту ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО», зазначену останній в укладеному Договорі.

10 травня 2025 року ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО» надано відповідь на претензію Позивача (надіслано з електронної пошти ПП «БІЗНЕС ДІМ «БОРДО», зазначену останній в укладеному Договорі), в якій зазначено, що з 24 лютого 2022 року на період дії військового стану відповідно Указу Президента № 64/2022, Відповідач тимчасово припинив свою діяльність.

Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), що вплинула на виконання договірних зобов`язань. Наказом Мінреінтеграції № 309 від 22.12.2022 з 24.02.2022 територія Херсонської міської громади була тимчасово окупована, а з 11.11.2022 року Херсонська міська територіальна громада відноситься до територій на яких ведуться бойові дії.

Зазначає, що з моменту скасування з Херсонської міської територіальної громади статусу території, яка відноситься до адміністративно-територіальних одиниць у зоні бойових дій або наближених до зони бойових дій, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України підприємство відновить свою діяльність і договірні відносини.

05 червня 2024 року Позивачем надіслано до Відповідача повідомлення, в якому зазначає, що листом Торгівельно-промислової палати знято відповідальність за невиконання договору, проте не знято зобов`язання за договором, у той же час, заборгованість, яка вказана в Претензії нарахована станом до 01.03.2022, відповідно до договору відповідне зобов`язання мало були сплачене ще у січні-лютому 2022 року. Пропонує оплатити наявну заборгованість.

Відповідно до представленого Позивачем розрахунку за Відповідачем обліковується 558,42 грн заборгованості, з яких: 299,28 грн основного боргу (розмір щомісячних внесків упродовж 01.01-28.02.2022 року); 52,31 грн пені, нарахованих на 299,28 грн за період з 01.03 по 31.08.2022 року; 14,96 грн штрафу (5% від 299,28 грн); 29,94 грн 3% річних та 161,93 грн інфляційних нарахувань, нарахованих на суму 299,28 за період з 01 березня 2022 року по 30 червня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ж із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Поряд із цим частина 2 статті 760 ЦК України встановлює, що предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до частини 1 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між учасниками справи виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір від 12 червня 2019 року про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, укладений між Приватним підприємством "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" та Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (як правонаступником Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради відповідно до дослідженої судом Додаткової угоди до Договору), за яким Позивачем надано Відповідачу майнове (право тимчасового використання місцем) право передано в тимчасове платне користування місце, з метою розташування на ньому рекламного засобу, котрий використовується для розміщення зовнішньої реклами (місце), а саме у місті Херсоні по вулиці Перекопській (у районі будинку № 20).

Судом не встановлено підстав нікчемності укладеного правочину, так само жодною із сторін не заявлено вимогу про визнання Договору недійсними, відтак в силу приписів статті 204 ЦК України укладений між Управлінням та ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" договір є правомірними.

Як зазначалось, пунктом 8.1 Договору передбачено, що Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє до закінчення строку дії Дозволу.

При цьому Додатком № 4 до Договору погоджено, що за період з 01.06.2021 по 18.11.2024 розмір щомісячної плати становить 149,64 грн із наведенням відповідної формули та розрахунків.

У той же час, 29 листопада 2019 року Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради видано ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" Дозвіл № 1-26-1001 на розміщення зовнішньої реклами по вулиці Перекопській (у районі будинку № 20); характеристика (в тому числі технічна) рекламного засобу 1,86x1,28 м; рекламний засіб тип сіті-лайт (двосторонній), площа місця розташування 2,74 кв.м. Строк дії Дозволу з 19 листопада 2019 року по 18 листопада 2024 року. Адреса розташування місто Херсон.

Враховуючи викладене, господарський суд доходить до висновку, що ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" як Організацією, котрій передано в тимчасове платне користування місце, з метою розташування на ньому рекламного засобу, в порушення приписів статей 525,526,610,629,759,760,762 ЦК України та умов Договору обов`язку із щомісячного внесення плати впродовж 01 січня 28 лютого 2022 року не виконано, не дивлячись на те, що з урахуванням приписів частини 1 статті 530 ЦК України та умов пункту 2.4 Договору строк виконання щомісячних зобов`язань у загальному розмірі 299,28 грн настав (сукупний розмір заборгованості за 2 місяця).

Іншого ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" суду не доведено, як і не представлено доказів своєчасної та остаточної оплати.

Приписами частини 2 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Загальновідомим є факт перебування міста Херсону у тимчасовій окупації Російської Федерації у період з 01 березня по 11 листопада 2022 року.

З огляду на те, що до стягнення заявлено заборгованість, нараховану за період з січня по лютий 2022, тобто до періоду тимчасової окупації міста Херсону, господарський суд вважає наявними правовими підстави для стягнення відповідної заборгованості, яка утворилась до моменту окупації міста Херсону та строк виконання зобов`язання із оплати якої настав до 01 березня 2022 року.

Господарський суд зазначає, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Отже, у будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань.

Факт, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21 та від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21).

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" шляхом видачі сертифіката.

При цьому судом враховується, що таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних. Відтак сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Як зазначалося вище, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Сама по собі збройна агресія проти України та воєнний стан, не можуть автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 15.06.2023 р. у справі № 910/8580/22.

Суд наголошує, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Зазначений лист не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", при цьому такий лист також не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (Відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини, натомість він адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, і його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Таким чином, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Даний висновок повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 07.06.2023 у справі № 912/750/22 та від 07.06.2023 у справі № 906/540/22.

Окрім заявлених до стягнення 299,28 грн основної заборгованості, Управління просить стягнути з ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" 52,31 грн пені, 14,96 грн штрафу, 29,94 грн 3% річних та 161,93 грн інфляційних нарахувань, нарахованих у зв`язку із відсутністю своєчасної та остаточної оплати.

Частиною 3 статті 14 ЦК України встановлено, що виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частинами 1 та 2 статті 614 ЦК вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень 1 статті 617 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3).

Як зазначалось, укладений між Управлінням та ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" Договір містить положення стосовно того, що:

За несвоєчасну оплату платежів за користування місцем Організація сплачує на користь Управління пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів за весь час прострочення (пункт 6.3).

За прострочення внесення платежів за користування місцем (-ями), що складає більше 1 місяця, Організація додатково сплачує штраф у розмірі 5 (п`яти) відсотків від простроченої суми (пункт 6.4).

Разом з цим частина 2 статті 625 ЦК визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 922/4544/16, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17, від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 06.11.2018 у справі № 910/9947/15, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 19.02.2019 у справі № 910/7086/17, від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.

Нарахування, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

У постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 913/869/14 вказано: "Разом із тим ст.617 ЦК встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми ст.625 ЦК, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК). Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов Договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених ст.625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за Договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами".

Перевіривши представлені Управлінням розрахунки заявлених до стягнення 52,31 грн пені, 14,96 грн штрафу, 29,94 грн 3% річних та 161,93 грн інфляційних нарахувань, господарський суд погоджується із ними, адже останні виконано у відповідності до методології та приписів чинного законодавства України.

Відтак, враховуючи викладене, доходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" на користь Управлінням 299,28 грн основного боргу, 52,31 грн пені, 14,96 грн штрафу, 29,94 грн 3% річних та 161,93 грн інфляційних нарахувань.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 Віктор Назаренко проти України (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Стосовно розподілу судового збору господарський суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2025 рік …прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн…

Підпунктами 1 та 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір визначено ставки судового збору за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України „Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (як зазначалось, Прокурором представлено позовну заяву використовуючи підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

Звертаючись із позовом Управління у відповідності до підпункту 1 пункт 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір сплатило до Державного бюджету України 2422,40 грн (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, стягненню з ПП "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" на користь Управління підлягає 2422,40 грн (відповідне пропорційне співвідношення у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до відповідача: Приватного підприємства "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" про стягнення 558,42 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "БІЗНЕС ДІМ "БОРДО" (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, буд. 20, Код ) на користь Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 37, Код ) 299/двісті дев`яносто дев`ять/грн 28коп. основного боргу, 52/п`ятдесят дві/грн 31коп. пені, 14/чотирнадцять/грн 96коп. штрафу, 29/двадцять дев`ять/грн 94коп. 3% річних, 161/сто шістдесят одну/грн 93коп. інфляційних нарахувань та 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 01 грудня 2025 р.

Суддя С.Ф. Гут