ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" листопада 2025 р. Справа № 369/542/22
Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Байдрелової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дочірнього підприємства «Дніпровський круг»
про визнання нерухомого майна предметом іпотеки
представники учасників справи не з`явилися
Господарський суд Київської області рішенням від 14.11.2025 (повний текст рішення підписано 28.11.2025) відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дочірнього підприємства «Дніпровський круг» про визнання нерухомого майна предметом іпотеки.
Водночас 19.11.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану через підсистему «Електронний суд» заяву ОСОБА_1 (далі заявник / відповідач) про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, згідно якої заявник просить суд, зокрема, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» (далі ТОВ «УБК») витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн.
Господарський суд Київської області ухвалою від 20.11.2025 у справі № 369/542/22 прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення, призначив розгляд заяви на 28.11.2025 та запропонував ТОВ «УБК» надати суду свої пояснення та / або заперечення щодо заяви відповідача.
Втім позивач не скористався передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 42 та ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) правами та заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення не надав.
Водночас суд вчинив усі залежні від нього дії для повідомлення ТОВ «УБК» про розгляд заяви відповідача, зокрема, копію ухвали Господарського суду Київської області про призначення до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення було надіслано позивачу до його персонального кабінету у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.
В розрізі викладених обставин суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 1, 4, 5 ст. 6, ч. 6, 11 ст. 242 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.
Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та / або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З огляду наведеного, суд дійшов висновку, що позивачу надано право бути обізнаним із відповідним розглядом та можливість реалізувати право на подання заперечень щодо відповідної заяви.
Отже дослідивши заяву ОСОБА_1 в частині про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат суд зазначає таке.
Приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123, ч. 1-3 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Водночас згідно із положеннями ч. 1 ст. 124, ч. 2 ст. 161 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Заявами по суті справи є, зокрема, відзив на позовну заяву (відзив).
З матеріалів справи випливає, що безпосередньо у відзиві на позовну заяву відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, та, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, зазначив, що відповідні первинні документи щодо оплати вартості послуг з правової допомоги (договори, акти наданих послуг, рахунки тощо) будуть надані після складання первинних документів, що підтверджують надання таких послуг, але не пізніше ніж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Також у судовому засіданні 14.11.2025 на стадії судових дебатів представник відповідача Нурищенко С.В. заявив про намір подати докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, які, в свою чергу були подані до суду 19.11.2025 у межах строку, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме копії: договору № 21/07/2022 про надання професійної правової допомоги від 21.07.2022 (нова редакція від 02.09.2025), укладеного між Адвокатським об`єднанням «Дія Закону» (далі АО «Дія Закону») та Грицай Вікторією Миколаївною; акта приймання-передачі наданих послуг № 17-11/25 від 17.11.2025 за договором № 21/07/2022 від 21.07.2022 в редакції від 02.09.2025; рахунку-фактури № 17-11/25 від 17.11.2025 на суму 30 000, 00 грн; ордера на надання правової допомоги серії АА № 1222922 від 22.07.2022, яким уповноважено адвоката Нурищенка Сергія Володимировича на представництво інтересів ОСОБА_1 , зокрема, у Господарському суді Київської області.
Так із наявної в матеріалах справи копії договору, судом установлено, що 02.09.2025 між АО «Дія Закону» (за договором адвокат) та ОСОБА_1 (за договором клієнт) укладено договір № 21/07/2022 про надання професійної правової допомоги від 21.07.2022 в новій редакції, за умовами п. п. 1.1, 3.1-3.3, 4.1 якого адвокат приймає на себе зобов`язання в період дії цього договору представляти інтереси клієнта, зокрема, у Господарському суді Київської області як представник клієнта, що стосуються предмету судової справи № 369/542/22.
За надання правової допомоги за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар.
Сторони узгодили наступний розмір і складові гонорару:
1) вивчення останньої судової практики, складання проекту відзиву на позовну заяву у справі № 369/542/22, узгодження його з відповідачем (клієнтом) та надсилання відзиву суду та стороні позивача 4 години роботи вартістю 1 год / роботи 2 500, 00 грн на загальну суму 10 000, 00 грн;
2) складання та подання (за потребою) заперечення на відповідь на відзив у справі № 369/542/22 2 години роботи вартість 1 год / роботи 2 500, 00 грн на загальну суму 5 000, 00 грн;
3) підготовка до участі та участь у судових засіданнях з розрахунку: підготовка та участь у 1 судовому засіданні = 2 години роботи адвоката, якщо їх кількість у справі буде складати орієнтовно 5 судових засідань 10 годин роботи на загальну суму 25 000, 00 грн. Всього 40 000, 00 грн.
Підтвердженням виконання послуг, які перелічені у виставленому рахунку-фактурі є факт здійснення адвокатом відповідних процесуальних дій, наявність відповідних процесуальних документів, та додатково може фіксуватися акт приймання-передачі наданих послуг, який підписується представниками сторін після фактичного їх надання.
Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до завершення провадження у справі № 369/542/22, або до моменту його припинення за ініціативою будь-якої сторони.
В розрізі викладеного, суд зазначає, що згідно із положеннями ч. 1 ст. 26, п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже з наявної в матеріалах справи копії договору № 21/07/2022 про надання професійної правової допомоги від 21.07.2022 (нова редакція від 02.09.2025), судом встановлено, що розмір гонорару визначається погодинно, а саме із розрахунку 2 500, 00 грн за 1 годину роботи.
На підтвердження факту надання відповідачу правової допомоги, представником відповідача надано до суду рахунок-фактуру № 17-11/25 від 17.11.2025 на суму 30 000, 00 грн.
Крім того за результатами наданої правової допомоги, 17.11.2025 між АО «Дія Закону» та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі наданих послуг на суму 30 000, 00 грн, з якого випливає, що адвокат надав, а клієнт прийняв такі послуги:
вивчення останньої судової практики, складання проекту відзиву на позовну заяву у справі № 369/542/22, узгодження його з відповідачем (клієнтом) та надсилання відзиву суду та стороні позивача 02.09.2025 4 години роботи на загальну суму 10 000, 00 грн;
підготовка до участі та участь в підготовчому судовому засіданні (з розрахунку 1 година на підготовку та 1 година на участь в підготовчому засіданні) 12.09.2025 2 години роботи на загальну суму 5 000, 00 грн;
підготовка до участі та участь в підготовчому судовому засіданні (з розрахунку 1 година на підготовку та 1 година на участь в підготовчому засіданні) 10.10.2025 2 години роботи на загальну суму 5 000, 00 грн;
підготовка до участі та участь в судовому засіданні по суті (з розрахунку 1 година на підготовку та 1 година на участь в підготовчому засіданні) 24.10.2025 2 години роботи на загальну суму 5 000, 00 грн;
підготовка до участі та участь в судовому засіданні по суті (з розрахунку 1 година на підготовку та 1 година на участь в підготовчому засіданні) 14.11.2025 2 години роботи на загальну суму 5 000, 00 грн.
За результатами аналізу акта приймання-передачі наданих послуг № 17-11/25 від 17.11.2025 та умов укладеного між сторонами договору № 21/07/2022 від 21.07.2022 в редакції від 02.09.2025, суд установив, що послуги, зазначені в цьому акті, пов`язані з розглядом справи № 369/542/22, відповідно, вказана сума судових витрат на професійну (правничу) допомогу підтверджена належними та допустимими доказами.
Водночас суд зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та / або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Натомість приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до згаданого припису під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Із аналізу правових норм суд висновує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В розрізі викладеного суд зазначає, що клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження. Проте, інший учасник у справі, на якого просить клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та / чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Дослідивши подані відповідачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема акт приймання-передачі наданих послуг, суд дійшов висновку, що включення до таких витрат 8 годин роботи за підготовку та участь у чотирьох судових засіданнях із вартістю однієї години роботи 2 500, 00 грн на загальну суму 20 000, 00 грн є необґрунтованим, не відповідає реальності понесених витрат та принципу розумності їх розміру, а їх стягнення з позивача становитиме для нього надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Отже, суд дійшов висновку, що реальними та необхідними витратами відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі, відповідно до ст. 123, 126, 129 ГПК України, є витрати у розмірі 20 000, 00 грн (10 000, 00 грн за підготовку та подання відзиву, та 10 000, 00 грн за участь у чотирьох засіданнях підготовчого провадження та розгляду по суті), які належить покласти на позивача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Керуючись ст. 123, 129, 237, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.
3. Відмовити у задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткове рішення складено та підписано: 05.12.2025
Суддя П.В.Горбасенко