РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2025Справа № 910/9727/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС"

про визнання припиненими повноважень керівника та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Чорниш І.В.

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС", у якому просить суд:

- визнати припиненими повноваження керівника ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України;

- зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію внести до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення повноважень керівника ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС".

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю учасників відповідача щодо вирішення питання про звільнення директора за власним бажанням (яка полягає у не прибутті учасників на загальні збори товариства), що є порушенням його прав на припинення трудових відносин.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою від 12.08.2025 Господарським судом міста Києва вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9727/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.09.2025.

У підготовчому засіданні 18.09.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення підготовчого засідання на 02.10.2025.

01.10.2025 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 02.10.2025 представники позивача та відповідача не з`явилися.

Ухвалою від 02.10.2025 Господарський суд міста Києва продовжив строк підготовчого провадження у справі №910/9727/25 на 30 днів, відклав підготовче засідання у справі №№910/9727/25 на 23.10.2025.

17.10.2025 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

У підготовчому засіданні 17.10.2025 суд розглянув заяву позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою від 17.10.2025 Господарський суд міста Києва постановив не приймати до розгляду заяву ОСОБА_1 від 17.10.2025 про зміну предмету позову та повернути заявнику.

У підготовчому засіданні 17.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.11.2025.

Позивач у судовому засіданні 18.11.2025 надав пояснення по суті позову, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 18.11.2025 не прибув. Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 18.11.2025, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово та пояснення позивача, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 18.11.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" (відповідача).

Учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" є: ОСОБА_2 (частка у статутному капіталі Товариства - 50%) та ОСОБА_3 (частка у статутному капіталі Товариства - 50%).

05.05.2025 позивач направив учасникам Товариства повідомлення від 05 травня 2025 року про скликання загальних зборів учасників ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" на 06 червня 2025 року за адресою місцезнаходження Товариства з наступним порядком денним: розгляд заяви про звільнення директора, звільнення директора, обрання нового директора та прийняття інших питань, пов`язаних зі звільненням та призначенням керівника Товариства. Також разом із повідомленнями позивач направив заяву про звільнення з займаної посади директора Товариства за власним бажанням.

Однак, учасники на загальні збори не з`являлися, у зв`язку із чим загальні збори не відбулися, про що позивачем та колишнім операційним директором Товариства ОСОБА_4 складений протокол №1-06/2025 від 06.06.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним було зроблено все від нього залежне для реалізації свого права на припинення трудових відносин, а саме виконав вимоги КЗпП України та Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". Однак, загальні збори учасників Товариства не відбулися, рішення загальних зборів про звільнення директора не прийнято. Не здійснення відповідачем дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" порушує трудові права позивача, гарантовані Конституцією України та КЗпП України.

За таких обставин, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами про визнання припиненими трудових відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС".

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням від 13.03.2023 №1-03/2023 учасника ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" призначено на посаду директора Товариства з 13.03.2023 ОСОБА_1 .

Учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" станом на час звернення із заявою про звільнення були: ОСОБА_2 (частка у статутному капіталі Товариства - 50%) та ОСОБА_3 (частка у статутному капіталі Товариства - 50%).

Відповідно до п.8.1. Статуту, у редакції затвердженій протоколом №1 від 27.12.2023 орган управління Товариства є: Загальні збори учасників, наглядова рада, виконавчий орган - директор.

Загальні збори учасників є вищим органом управління (пп.8.2.1. п.8.2. Статуту).

Згідно із пп.8.3.7 п.8.3 Статуту Товариства до компетенції Загальних зборів учасників належить обрання та припинення повноважень виконавчого органу Товариства - директора.

Загальні збори учасників скликаються з ініціативи виконавчого органу (пп.8.8.1. п.8.8. Статуту).

Відповідно до пп.8.8.4. п.8.8. Статуту виконавчий орган Товариства скликає Загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику.

Виконавчий орган Товариства зобов`язаний повідомити учасників Товариства про скликання не мене ніж за 15 календарних днів до запланованої дати проведення Загальних зборів учасників (пп.8.8.5. п.8.8. Статуту).

Повідомлення про скликання Загальних зборів учасників Товариства направляється поштовим відправленням з описом вкладення або шляхом вручення повідомлення під розпис учаснику або його уповноваженому представнику, або шляхом направлення повідомлення на електронну адресу учасника, перелік яких затверджено рішенням Загальних зборів учасників. Спосіб направлення повідомлень визначає виконавчий орган Товариства або учасники, які скликають Загальні збори учасників (пп.8.8.6. п.8.8. Статуту).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду справи керівником (директором) ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" є ОСОБА_1 (позивач).

05.05.2025 позивач засобами поштового зв`язку надіслав учасникам Товариства заяву про звільнення від 05.05.2025 за власним бажанням та повідомлення про скликання на 06.06.2025 о 12:00 позачергових загальних зборів ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" із порядком денним зборів, а саме: розгляд заяви директора про звільнення за власним бажанням; прийняття рішення про припинення повноважень директора ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС"; призначення нового директора Товариства; інші питання, що виникають у зв`язку із вищезазначеним.

Заява про звільнення та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" направлені ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 ; та ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_2 .

Учасники Товариства на загальні збори, призначені на 06.06.2025 не з`явилися, загальні збори не відбулися, про що позивачем, як директором Товариства та колишнім операційним директором Товариства ОСОБА_4 складений протокол №1-06/2025 від 06.06.2025.

Спір у справи виник внаслідок того, як стверджує позивач у позовній заяві, що відповідачем не було виконано вимоги трудового законодавства та не здійснено дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС", що порушує трудові права позивача, гарантовані Конституцією України та КЗпП України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Частиною 2 статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 №14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні (ст.38 Кодексу законів про працю України).

Разом з тим, особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства, адже спір стосується припинення повноважень директора як одноосібного виконавчого органу товариства.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Конституційний Суд України в абзацах другому та четвертому пункту 3.2 свого Рішення № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України, посилаючись на положення законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме частину першу статті 98 та частину першу статті 99 ЦК України, а також чинні на той час частину першу статті 23, пункт "г" частини п`ятої статті 41, частину першу статті 59 Закону України "Про господарські товариства" і частину п`яту статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства", виснував, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

За змістом положень частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо юрисдикційності спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та надавала правові висновки про те, що такий спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17 (провадження № 14-471цс18), від 30 січня 2019 року у справі №145/1885/1-ц (провадження № 14-613цс18), від 10 квітня 2019 року у справі №510/456/17 (провадження № 14-1цс19), від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18).

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України).

Частиною 1 статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Аналогічно у пп.8.2.1. п.8.2. Статуту передбачено, що вищий орган управління - загальні збори учасників.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно із ч.1-3 статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства (ч.2 ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

З наведеною нормою Закону кореспондується положення пп.8.3.7. п.8.3. Статуту ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС", згідно із якою до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, обрання виконавчого органу Товариства - директора Товариства.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 призначений на посаду директора Товариства рішенням №1-03/2023 від 13.03.2023 учасника ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС".

Докази укладення між позивачем та відповідачем трудового договору (контракту) у матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі спрямовані на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та Товариством.

Питання щодо звільнення директора вирішується тільки за рішенням загальних зборів, тому позивач як директор Товариства не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення (ч.4 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства (ч.11 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Статутом ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" встановлено, що виконавчий орган Товариства скликає Загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику. Виконавчий орган Товариства зобов`язаний повідомити учасників Товариства про скликання не менш ніж за 15 календарних днів до запланованої дати проведення Загальних зборів учасників. Повідомлення про скликання Загальних зборів учасників Товариства направляється поштовим відправленням з описом вкладення або шляхом вручення повідомлення під розпис учаснику або його уповноваженому представнику, або шляхом направлення повідомлення на електронну адресу учасника, перелік яких затверджено рішенням Загальних зборів учасників (пп.8.8.4.- 8.8.6. п.8.8. Статуту).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16 зазначала, що своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні.

У постанові від 10.05.2018 у справі №906/592/17 Верховний Суд дійшов висновку, що особа, яка скликає загальні збори учасників товариства, повинна вжити всіх розумних заходів для повідомлення учасників про проведення цих зборів. Обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направлення такого повідомлення.

При цьому директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 15 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення або шляхом вручення повідомлення під розпис учаснику або його уповноваженому представнику, або шляхом направлення повідомлення на електронну адресу учасника, перелік яких затверджено рішенням Загальних зборів учасників, повідомити кожного з учасників Товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, а також надати учасникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, і забезпечити належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням Товариства в робочий час.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як директор Товариства, засобами поштового зв`язку 05.05.2025 надіслав учасникам Товариства заяву про звільнення від 05.05.2025 за власним бажанням та повідомлення про скликання загальних збрів на 06.06.2025 о 12:00 позачергових загальних зборів ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" із порядком денним зборів, а саме: розгляд заяви директора про звільнення за власним бажанням; прийняття рішення про припинення повноважень директора ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС"; призначення нового директора Товариства; інші питання, що виникають у зв`язку із вищезазначеним.

Заява про звільнення та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" направлені учасникам на такі адреси:

ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" містяться відомості про учасників Товариства та їх місць проживання.

Пунктом 8 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться, серед іншого, такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб як перелік засновників (учасників) (крім акціонерних товариств, громадських формувань, товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, частки яких обліковуються в обліковій системі часток) юридичної особи: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серія (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або паспортного документа іноземця чи документа, що посвідчує особу без громадянства, якщо засновник - фізична особа.

Частиною 1 статті 10 зазначеного вище Закону передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, законом передбачена презумпція достовірності внесених до Єдиного державного реєстру відомостей.

Так, адреса проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 ; адреса ОСОБА_3 : АДРЕСА_4 .

На підтвердження того, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (на яку позивач направив заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів) позивач надав суду Інформацію про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №104583116 від 27.12.2023, згідно із якою ОСОБА_2 з 06.12.2023 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси зазначеного учасника Товариства не вносилися. Водночас, за наявності Інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №104583116 від 27.12.2023 суд вважає за можливе вважати дійсною адресою проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як доказ направлення заяви про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів ОСОБА_2 позивач надав суду копію фіскального чеку від 05.05.2025 та копію поштового конверту (відправлення №534), однак опису вкладення поштового відправлення №534 не надано, що позбавляє суд можливості встановити чи зазначеним поштовим відправленням направлено зазначеному учаснику Товариства саме заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів. Зважаючи на це, позивач не надав належних та допустимих доказів направлення учаснику Товариства ( ОСОБА_2 ) заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів.

Щодо повідомлення іншого учасника ОСОБА_3 про скликання Загальних зборів учасників ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС", суд встановив таке.

За доводами позивача останнє відоме місце проживання Абдул Рафіулла: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надав копію поштового відправлення № (дата відправлення 14.12.2023).

Однак, надане позивачем поштове відправлення складене іноземною мовою (англійською), переклад на українську зазначеного документа позивач не надав.

Згідно зі статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про судоустрій та статус судів" судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Згідно з частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

До письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат".

Пунктом 2, 3 глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Отже, докази, не перекладені з іноземної мови (недержавної мови, зокрема англійської) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку ст.79 Закону України "Про нотаріат", не є належними та допустимими доказами, оскільки вони не оформлені в установленому законом порядку.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №910/4473/17, від 12.03.2025 у справі №910/20940/21 (910/19964/23).

За таких обставин, суд не приймає до уваги додану до позовної заяви копію поштового відправлення №, складену іноземною (англійською) мовою за відсутності їх перекладу на українську.

Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували достовірність зазначеної в поштовому відправленні № поштової адреси учасника Товариства ОСОБА_3 , на яку було направлено заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів. У зв`язку з відсутністю доказів того, що адреса: 2601, ОСОБА_5 , житловий комплекс "Емпоріс", АДРЕСА_5 є офіційною чи фактичною адресою учасника Товариства, суд вважає, що позивач не довів належного направлення заяви про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів з порядком денним.

Суд зазначає, що в силу частини другої статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однією з форм реалізації принципу диспозитивності є самостійне визначення позивачем на стадії подання позову обсягу доказів, якими він планує підтвердити наявну у нього матеріально-правову вимогу до відповідача.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд встановив, що позивач не надав належних та допустимих доказів направлення учаснику Товариства ( ОСОБА_3 ) повідомлення про скликання загальних зборів за його дійсною та актуальною адресою. Крім того, позивач не підтвердив направлення учаснику Товариства ( ОСОБА_2 ) заяви про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів. Відповідно, позивач не довів факту належного повідомлення учасників про проведення загальних зборів.

За таких обставин, урахувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, суд дійшов висновку, що позивач не дотримався вимог статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства.

У свою чергу, недотримання ним визначеного Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статутом порядку скликання загальних зборів учасників Товариства з власної ініціативи не дає підстав для висновку про те, що права позивача були порушені внаслідок позбавлення його можливості припинити свої повноваження як директора Товариства з незалежних від нього причин.

Зважаючи на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання припиненими повноважень керівника ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Поряд з цим, суд зазначає, що за умови дотримання вимог статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовом припинення правовідносин з управління, які існують між ним, як директором ТОВ "ЛАКЕРА ТРАНС" та Товариством.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки позивач не дотримався визначеного Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статутом порядку скликання загальних зборів учасників Товариства з власної ініціативи та як наслідок права позивача не були порушені, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" про визнання припиненими повноважень керівника ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України.

У похідній вимозі про зобов`язання Подільської районної в місті Києві державної адміністрації внести до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення повноважень керівника ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛАКЕРА ТРАНС" також належить відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.12.2025.

Суддя С.О. Турчин