ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"03" грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 916/3275/25
Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.

За участі секретаря судового засідання Волкової Ю.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

справу № 916/3275/25

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро

до боржника: Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни

про банкрутство

За участю представників сторін:

від заявника: Бонтлаб В. В. довіреність від 25.02.2025;

від боржника: не з`явився;

розпорядник майном боржника: арбітражний керуючий Косякевич С. О.;

від заявника АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України": Уманець С. Г. довіреність № 494 від 26.12.2024;

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. №3362/25 від 14.08.2025) про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни.

Заява обґрунтована наявністю заборгованості Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни ініціюючим кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро у розмірі 536 813,27 грн.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 19.08.2025 прийняв та призначив до розгляду у підготовчому засіданні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 12.09.2025 відкрив провадження у справі про банкрутство Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни, увів процедуру розпорядження майном боржника та призначив розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича.

12.09.2025 Господарський суд Одеської області оприлюднив на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про відкриття провадження у справі боржника Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни.

18.09.2025 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро надійшла заява про додаткові грошові вимоги кредитора до боржника у сумі 3 320 997,77 грн.

23.09.2025 господарський суд Одеської області постановив ухвалу, якою прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро з грошовими вимогами до боржника Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни у сумі 536 813,27 грн.

27.10.2025 від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Косякевича С. О. до Господарського суду Одеської області надійшов звіт про результати розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро з додатковими вимогами до боржника, відповідно до якого додаткові вимоги вказаного кредитора визнає в повному обсязі на суму 3 320 997,77 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 2 220 194,18 грн до ІV черги задоволення (основний борг, % річних, інфляційні); 1 094 747,59 грн до VІ черги задоволення (пеня, штрафні санкції); 6 056,00 грн до I черги задоволення (судовий збір).

У повідомленні від 27.10.2025 щодо розгляду вимог кредиторів арбітражний керуючий продублював свою позицію щодо розгляду заявлених додаткових вимог ТОВ Спектр-Агро наведену у звіті.

У попередньому судовому засіданні 03.12.2025 за участю кредитора, заявника та арбітражного керуючого суд постановив скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвали суду.

Розглянувши заяву кредитора, суд встановив таке.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Поняття грошового зобов`язання визначено у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

У заяві з додатковими грошовими вимогами до боржника кредитором зазначено, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро перед Селянським (фермерським) господарством „Чорноус Марії Іванівни утворилася на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2015 у справі № 916/4349/14, котре набрало законної сили та наказу Господарського суду Одеської області від 27.01.2015 у справі № 916/4349/14. Заборгованість є непогашеною та її розмір становить 536 813,27 грн.

Зазначені факти підтверджуються, зокрема, даними із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, зокрема постановами про відкриття виконавчого провадження №72484433.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку з тривалим невиконанням судового рішення заявник нарахував пеню, інфляційні втрати, 28 % річних та відсотки за користування товарним кредитом за період прострочення виконання грошового зобов`язання боржником за період з 31.10.2014 (наступна дата, котра не була врахована у судовому рішенні) по 11.09.2025 як дата, котра передує введення мораторію.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом( ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України)

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з умовами пп. 7.2., 7.3.,7.5. договору поставки № 39-О на умовах товарного кредиту у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право шляхом направлення письмового повідомлення Покупцю, притягти його до відповідальності за: за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) Товару та/або відсотків за користування товарним кредитом. За порушення даних умов Договору Покупець: A) сплачує за кожен день прострочення на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення; Б) відшкодовує документально підтверджені збитки, завдані Постачальнику невиконанням або неналежним виконанням грошових зобов`язань по цьому договору. Під поняттям «збитків» сторони домовилися вважати спричинені невиконанням зобов`язань Покупцем майнові втрати (витрати, зроблені Постачальником, втрата або пошкодження його майна, а також неодержані ним доходи, які Постачальник одержав би у разі належного виконання зобов`язання Покупцем. B) сплачує на користь Постачальника штраф за неправомірне користування коштами в розмірі 28 (двадцять вісім) відсотків річних з простроченої суми. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється в день виконання стороною зобов`язання Сума штрафних санкцій підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми штрафних санкцій та підлягає обов`язковій оплаті Покупцем. Сторони домовились, що пункт 6 Статті 232 Господарського Кодексу України не буде застосовуватись до цього Договору.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).

Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст.78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Суд установив, що рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2015 у справі № 916/4349/14, що набрало законної сили 27.01.2015, є невиконаним та заборгованість у розмірі 315 687,98 грн, яка виникла через неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором поставки №39-О на умовах товарного кредиту від 18.02.2013 - є непогашеною.

Відповідно до змісту ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 ЦК України)

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. (ч. 6 ст. 231 ГК України)

Крім цього, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", згідно зі ст. 1, 3 якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарський суд звертає увагу на те, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. При цьому, із системного аналізу положень статей 526, 599, 611 ЦК України випливає, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник в установленому законом порядку не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сплати передбачених законом сум інфляційних нарахувань, процентів річних, а також у випадках, передбачених умовами договору, сум штрафних санкцій (неустойки) аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Оцінюючи надані кредитором докази в сукупності, зокрема, дослідивши та перевіривши подані кредитором документи, судом встановлено, що надані докази є достатніми, підтверджують наявність заявленої заборгованості та правомірність нарахуванню пені, інфляційних втрати, 28 % річних та відсотків за користування товарним кредитом передбачених умовами договору поставки № 39-О на умовах товарного кредиту та відповідають вимогам Закону, із врахування, при цьому, що вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд визнає додаткові грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро до боржника Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни в сумі 3 314 941,77 грн у такій черговості: 2 220 194,18 грн - четверта черга задоволення вимог кредиторів; 1 094 747,59 грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, підлягають задоволенню у першу чергу вимог кредиторів.

Таким чином, витрати кредитора, пов`язанні зі сплатою судового збору за подання до суду заяви з грошовими вимогами у розмірі 6 056,00 грн враховуються у першу чергу задоволення вимог кредиторів.

Керуючись статтею 45 Кодексу України з питань банкрутства, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Визнати додаткові грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро до боржника Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни у розмірі 3 320 997,77 грн, у такій черговості:

6 056,00 грн - перша черга задоволення вимог кредиторів;

2 220 194,18 грн - четверта черга задоволення вимог кредиторів;

1 094 747,59 грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили 03.12.2025 та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 9, ч.ч. 2, 3 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, та ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 03.12.2025.

Суддя Т.І. Демченко