УХВАЛА

м. Київ

27.11.2025Справа № 910/14467/25

Суддя Мандриченко О.В., розглянувши

позовну заяву Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД";

до Антимонопольного комітету України;

про визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" звернулося Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 № 697-р прийнято з порушенням норм матеріального права та підлягає визнанню недійсним відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

21.11.2025 до господарського суду від Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" надійшла заява про відкликання позовної заяви.

21.11.2025 до суду надійшли заперечення проти відкриття провадження у справі № 910/14467/25.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

21.11.2025 Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" звернулося Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про скасування рішення Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється".

З вказаної позовної заяви вбачається, що її подано Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" до Антимонопольного комітету України про скасування рішення Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється". Текст означених позовних заяв є абсолютно ідентичним.

Суд зазначає, що ці позовні заяви є тотожними, оскільки Верховний Суд у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 910/6999/17 прямо вказує, що "…одночасне "визнання недійсним" та "скасування" судом рішення Антимонопольного комітету України в оскаржуваній частині (що, по своїй суті, є тотожним)".

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі "право на суд", яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на "розгляд" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25).

Положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України щодо права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, є реалізацією частини 1 статті 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та частини 2 статті 124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

У матеріальному сенсі позов - це право на задоволення своїх позовних вимог. У процесуальному сенсі позов - це звернена до суду вимога про захист своїх прав та інтересів. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Водночас, право подання позовної заяви, як будь-яке суб`єктивне право, яким є міра свободи, тобто міра можливої поведінки правомочної особи у правовідносинах, має межі свого здійснення. Об`єктивним критерієм визначення межі здійснення суб`єктивного права є неможливість використання його на шкоду правам інших осіб. Таке використання свого права є зловживання ним, застереження щодо неприпустимості такої поведінки містить процесуальний закон - стаття 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Судом встановлено, що позивачем було подано дві ідентичні позовні заяви до одного і тих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, що в розумінні статті 43 Господарського процесуального кодексу України є зловживанням процесуальними правами.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає подання Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" декількох позовів до одних і тих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, зловживанням процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про повернення даної позовної заяви заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати зловживанням процесуальними правами подання Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" декількох позовів до одних і тих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, зловживанням процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

2. Позовну заяву і додані до неї документи повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Мандриченко