РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 м. КиївСправа № 910/9529/25

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ІМ.ЧКАЛОВА";

до: державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ";

про: стягнення 24.690.245,90 грн.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Молодід Д.С.

Представники:

позивача: Головатюк С.А.;

відповідача: Подольський А.А.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ІМ.ЧКАЛОВА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" про стягнення 24.507.715,27 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 02.09.2020 № 1775/01/20, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 24.507.715,27 грн., з яких: 23.632.580,29 грн. - основна заборгованість, 236.513,20 грн. - 3 % річних та 638.621,78 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9529/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 08.09.2025.

В підготовчому засіданні 08.09.2025 оголошено перерву до 15.09.2025.

В поданих до суду заявах по суті спору та додаткових поясненнях відповідач позов відхилив з урахуванням відсутності врахування позивачем спеціального нормативного регулювання спірних правовідносин - Порядку № 641 та введенням воєнного стану.

Підтримуючи поданий до суду позов у відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивач зазначив про: відсутність положень в Порядку № 641 про те, що остаточний розрахунок відповідача залежить від надходження коштів; недодержання обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення витрат позивача на правову допомогу.

До господарського суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, а саме заявлених до стягнення сум в порядку приписів статті 625 Цивільного кодексу України (3 % річних до 312.266,95 грн. та інфляційних втрат до 745.398,66 грн.).

Позивач звернувся до суду з клопотанням про нарахування 3 % та інфляційних втрат до моменту виконання рішення.

В підготовчому засіданні 15.09.2025 суд на місці ухвалив:

- прийняти до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог;

- закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 06.10.2025.

В судовому засіданні 06.10.2025 оголошено перерву до 03.11.2025.

Ухвалою-повідомленням від 05.11.2025 № 910/9529/25 сторони спору повідомлені про призначення судового засідання на 17.11.2025.

В судовому засіданні 17.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про те, що вступна та резолютивна частини рішення будуть проголошені в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні 17.11.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем (продавцем за "зеленим" тарифом) та відповідачем (гарантованим покупцем), укладено договір від 02.09.2020 № 1775/01/20 (з урахуванням додаткових угод) (далі - Договір), відповідно до предмету якого продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок).

Пунктом 2.5 Договору визначено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП, для кожної генеруючої одиниці.

Положеннями пункту п. 3.1 Договору передбачено, що обсяг фактичного проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Умовами пункту 3.3 Договору визначено, що оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так відповідачем придбано у позивача на умовах Договору електричну енергію в період квітень 2024 - травень 2025 за актами купівлі-продажу електроенергії та актами коригування, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 30.04.2024 на суму 25.378.684,75 грн. (акт-коригування від 12.12.2024 на суму 25.378.874,66 грн.);

- від 31.05.2024 на суму 24.253.082,90 грн. (акт-коригування від 19.12.2023 на суму 24.252.925,73 грн.);

- від 30.06.2024 на суму 13.585.684,31 грн. (акт-коригування від 18.12.2024 на суму 13.585.730,15 грн.);

- від 31.07.2024 на суму 10.166.145,58 грн. (акт-коригування від 19.08.2024 на суму 10.166.175,54 грн.)

- від 31.08.2024 на суму 7.662.456,22 грн. (акт-коригування від 11.09.2024 на суму 7.662.471,20 грн.)

- від 30.09.2024 на суму 15.711.879,90 грн.

- від 31.10.2024 на суму 19.222.507,30 грн. (акт-коригування від 31.10.2024 на суму 19.234.984,69 грн.)

- від 30.11.2024 на суму 25.260.763,78 грн. (акт-коригування від 30.11.2024 на суму 25.260.748,07 грн.)

- від 31.12.2024 на суму 28.192.809,56 грн. (акт-коригування від 31.12.2024 на суму 28.192.935,28 грн.)

- від 31.01.2025 на суму 26.964.227,77 грн. (акт-коригування від 31.01.2025 на суму 26.964.197,75 грн.)

- від 28.02.2025 на суму 23.797.934,63 грн. (акт-коригування від 28.02.2025 на суму 23.797.829,54 грн.)

- від 31.03.2025 на суму 25.750.873,88 грн. (акт-коригування від 31.03.2025 на суму 25.768.571,35 грн.)

- від 30.04.2025 на суму 26.929.879,73 грн. (акт-коригування від 30.04.2025 на суму 26.929.947,68 грн.)

- від 31.05.2025 на суму 28.006.840,48 грн. (акт-коригування від 31.05.2025 на суму 28.006.718,42 грн.).

Проте, заборгованість сплачена відповідачем частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в період квітень 2024 - травень 2025 в сумі 23.632.580,29 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Абзацом першим пункту 11.1 Порядку визначено, що гарантований покупець, не пізніше п`ятого дня після закінчення першої та другої декад розрахункового місяця, за рахунок коштів, отриманих відповідно до пункту 14.2 глави 14 цього Порядку та коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами, здійснює оплату продавцям за «зеленим» тарифом в обсязі, пропорційно відпуску електричної енергії генеруючими одиницями за 10/20 діб.

Пунктом 11.4 Порядку передбачено, що гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в період квітень 2024 - травень 2025 в сумі 23.632.580,29 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в сумі 23.632.580,29 грн.

Положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем вимоги (враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду) про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 312.266,95 грн. та інфляційних втрат в сумі 745.398,66 грн. є обґрунтованими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Частиною 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що прийняття рішення про нарахування присуджених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення є правом суду та враховуючи майнові інтереси сторін, підстави для такого нарахування, за висновками суду, відсутні.

Відтак, клопотання позивача про нарахування 3 % та інфляційних втрат до моменту виконання рішення задоволенню не підлягає.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах судом відхилені з огляду на наступне:

- норми законодавства не є підставою позову, підстави позову - фактичні обставини (обставини порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором);

- Порядок не містять положень про звільнення відповідача від грошового зобов`язання а також про те, що остаточний розрахунок відповідача залежить від надходження до останнього грошових коштів;

- саме посилання відповідача на введення воєнного стану в країні не може слугувати підставою для звільнення відповідача від виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором;

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 28.07.2025 № 28/07/2025, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛКОМ-А", відповідно до положень якого гонорар встановлюється у фіксованому розмірі в сумі 200.000,00 грн.

Також до матеріалів справи подано платіжні інструкції про оплату адвокатських послуг від 29.07.2025 № 1081 на суму 100.000,00 грн. та від 29.09.2025 № 1353 на суму 100.000,00 грн.

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем, в поданій до суду заяві про зменшення розміру витрат на правничу допомогу зазначено про завищення позивачем суми витрат позивача на правову допомогу, оскільки категорія справи не є складною.

Приймаючи до уваги незначну складність категорії справи та клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правову допомогу суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 50.000,00 грн., в розумінні пунктів 1, 4 частини 4, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код: 43068454) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ІМ.ЧКАЛОВА" (26000, Кіровоградська обл., Новомиргородський район, м. Новомиргород, вулж. В`ячеслава Чорновола, буд. 50 К, ідентифікаційний код: 03757146) основну заборгованість в сумі 23.632.580 (двадцять три мільйони шістсот тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 29 коп., 3 % річних в сумі 312.266 (триста дванадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 95 коп., інфляційні втрати в сумі 745.398 (сімсот сорок п`ять тисяч триста дев`яносто вісім) грн. 66 коп., витрати на правову допомогу в сумі 50.000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 296.282 (двісті дев`яносто шість тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 95 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27 листопада 2025 року

Cуддя Сергій Балац