ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

26.11.2025 Справа № 917/2154/25

Суддя Мацко О.С. , розглянувши матеріали

за позовною заявою Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», 03056, м. Київ, пр. Берестейський, 37, ,

до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,

про cтягнення 891 176,29 грн,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до Військової частини НОМЕР_1 про cтягнення 891 176,29 грн безпідставно набутих коштів.

Суд дійшов до висновку про те, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, з наступних підстав:

Предметом позову в даній справі є стягнення з Військової частини НОМЕР_1 вартості комунальних послуг, спожитих відповідачем під час користування нерухомим майном, що перебуває на праві господарського відання за Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

Статтею 30 ГПК України встановлена виключна підсудність справ.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.

За частиною 3 статті 30 ГПК України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Перелік позовів, для яких визначена виключна підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключна підсудність установлена, зокрема, для позовів щодо спорів, які виникають з приводу нерухомого майна.

За частиною 1 статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю випливає її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі № 523/14831/21.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 дійшла висновку про те, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (п.7.23).

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» в частині 3 статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин (п. 7.25 постанови від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Великої Палати Верховного Суду).Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» в частині 3 статті 30 ГПК України треба розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь?які спори, що стосуються прав та обов`язків, пов`язаних із нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково є безпосередньо об`єктом спірного матеріального правовідношення. Отже, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав відступати від висновків Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16?ц, про те, що позов про стягнення орендної плати за користування нерухомим майном належить до позовів, які виникають із приводу нерухомого майна.

Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових (зокрема, у цій справі спір стосувався стягнення орендної плати).

Таким чином, на спори, предметом яких є стягнення заборгованості за комунальні послуги, що виникла внаслідок користування нерухомим майном, теж поширюються норми частини 3 статті 30 ГПК України.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказане нерухоме майно Студентський військово-спортивний табір «Сосновий», яке використовувалось відповідачем, знаходиться в Київській області, суд дійшов висновку, що за правилами виключної підсудності вирішення даного спору відноситься до територіальної підсудності Господарського суду Київської області.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 234 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Передати справу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Київської області (01032, Україна, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 16/108).

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала підписана 26.11.2025 р.

Ухвала набирає законної сили 26.11.2025 р. та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Мацко