УХВАЛА

м. Київ

27.11.2025Справа № 910/14630/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» (03022, м. Київ, провулок Ященка Леопольда, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код: 43079236)

до 1. Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ідентифікаційний код: 00032129)

2. Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; ідентифікаційний код: 00032112)

про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання утриматись від вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» з вимогами до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання утриматись від вчинення дій.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що він є суб`єктом господарювання, який на законних підставах користується нежитловим приміщенням загальною площею 19251,72 кв.м., розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення, паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А.

Підставою для користування є Договір оренди №560/2-О від 27.02.2024, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О», умовами якого визначено строк оренди - 35 місяців, починаючи з 01 червня 2025 року.

Як вказує позивач, його діяльність полягала у наданні послуг паркування та передачі частин приміщення у подальший піднайм (суборенду).

Втім, через самовільні дії відповідачів працівники, представники та клієнти (представники контрагентів) позивача не можуть потрапити до приміщень, де, серед іншого, розташоване майно позивача, а сам позивач не може використовувати приміщення у своїй господарській діяльності.

Зокрема, як вказує позивач, 05 листопада 2025 року він отримав спільну вимогу від відповідачів, у якій повідомлялось, що 26.07.2025 вони набули право спільної часткової власності на БФК «Gulliver» у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. У зазначеній вимозі банками було поставлено ультимативну вимогу до позивача - припинити користування приміщенням і звільнити його до 11.08.2025.

Як вказує позивач, вимога не містила законних підстав для припинення чинних орендних відносин та не зазначала, які саме договори оренди варто припинити та звільнити приміщення, а також містила дефект волі власника, оскільки вказані долучені довіреності мали суттєві дефекти.

31.10.2025 працівникам, представникам та клієнтам (власникам автомобілів) і представникам контрагентів (суборендарів) Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» було заблоковано доступ до орендованих приміщень, пропускні картки деактивовано, фізичний доступ на поверх (підвали) обмежено найнятими відповідачами службами охорони комплексу.

У результаті таких дій позивач позбавлений можливості користуватись приміщенням, майном і документацією, що розміщені в ньому, а також забезпечувати виконання своїх зобов`язань перед клієнтами і контрагентами.

20 листопада 2025 року позивач отримав повторну спільну вимогу від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в якій вимагалось звільнити орендоване приміщення 24 листопада 2025 року та передати його за актом приймання-передачі.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує, що норми цивільного законодавства, зокрема, положення статті 770 Цивільного кодексу України, в даному випадку, є спеціальною нормою, що регулює правовідносини при переході прав власності від одного власника (наймодавця) до іншого, включаючи звернення стягнення на предмет іпотеки, що переводить до нового власника майна права та обов`язки наймодавця. Натомість, правове регулювання договірних відносин нового наймодавця та наймача щодо одностороннього припинення договору найму має здійснюватися з урахуванням норм цивільного права, передбаченого, наприклад ст. 781-783 Цивільного кодексу України (припинення договору найму), а також загальних норм цивільного кодексу України, що регулюють порядок розірвання договорів (ст.651-652 Цивільного кодексу України).

Втім, жодних підстав, передбачених чинним цивільним законодавством щодо одностороннього розірвання договору найму у вимозі від 08.08.2025 за вих. №55/2-08/101 не зазначено, що ставить під сумнів обґрунтованість та законність вказаної вище вимоги. Як наслідок протиправним також є позбавлення позивача права володіння та користування орендованим майном, порушене право якого підлягає відновленню.

За таких обставин позивач просить суд:

1) усунути перешкоди у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» нежитловим приміщенням загальною площею 19251,72 кв.м., розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

2) зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» не чинити Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» перешкоди у користуванні (використанні у господарській діяльності) ним нежитловим приміщенням загальною площею 19251,72 кв.м., розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач (заявник) просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які направленні на обмеження доступу Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр», його працівникам, представникам, клієнтам, контрагентам, відвідувачам до його майна (паркувального обладнання, фінансово-господарської документації, архіву, серверів, робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо), яке знаходиться у нежитловому приміщенні загальною площею 19251,72 кв.м., розташованому у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, шляхом заборони:

- перешкоджанню у вільному доступі, а також спуску/підйомі ліфтами до підвалів з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, працівників, представників, клієнтів, представників контрагентів, відвідувачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр»;

- обмеження електропостачання нежитловому приміщенню загальною площею 19251,72 кв.м., розташованому у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в т.ч. електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією БФК «Gulliver», за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього БФК «Gulliver»;

- зміни замків або пропускних кодів;

- відключення або блокування електронних перепусток;

- обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму;

- опечатування або блокування входів;

- вилучення, переміщення чи пошкодження змонтованого у такому приміщенні паркувального обладнання, документів, серверів, техніки або іншого майна;

- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні та/чи використанні у господарській діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» нежитлового приміщення загальною площею 19251,72 кв.м., розташованому у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А.

Вказана заява про забезпечення позову обгрунтована незгодою позивача із діями, які вчинені відповідачами по обмеження позивачу у доступі до орендованих спірних приміщень.

26.11.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову.

27.11.2025 до Господарського суду міста Києва від заявника (позивача) надійшла заява про залишення без розгляду заяви про забезпечення позову.

27.11.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову.

Відповідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частини перша і третя статті 137).

Згідно з ч. 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відтак, зважаючи на те, що має місце подання заявником відповідної заяви, суд дійшов висновку залишити без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову у справі №910/14630/25.

Згідно з ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» (положення якого при вирішенні питання повернення судового збору є спеціальними по відношенню до норм Господарського процесуального кодексу України) передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Зважаючи на те, що заява про забезпечення позову залишена без розгляду за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову у справі (заявника), сплачений ним судовий збір не повертається.

Керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову у справі №910/14630/25 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Спичак