ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 Справа № 904/3146/25
За позовом ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Фізичну особу-підприємця Піскун Оксану Леонідівну, м. Запоріжжя

про зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Бублич А.В.

Представники:

від позивача: Смирнова Ю.В.;

від відповідача: Солодухін М.В.;

від третьої особи: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати пункти 1, 2, 4, 5 рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/23-р/к у справі № 54/2-23 від 08.04.2025 в частині, що стосуються Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича.

Ухвалою суду від 18.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 08.07.2025.

01.07.2025 від Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву.

01.07.2025 від представника Хлєбнікова Романа Володимировича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції .

04.07.2025 від Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшла заява про участь у судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції .

Ухвалою суду від 07.07.2025 клопотання Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про забезпечення проведення судових засідань у справі № 904/3146/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено клопотання представника Хлєбнікова Романа Володимировича про забезпечення проведення судових засідань у справі № 904/3146/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

В судове засідання 08.07.2025 з`явились представники позивача, відповідача та надали усні пояснення по справі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Протокольною ухвалою від 08.07.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.08.2025.

18.07.2025 від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

В судове засідання 04.08.2025 з`явився представник позивача.

Ухвалою суду від 04.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 09.09.2025.

07.08.2025 від Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В судове засідання 09.09.2025 з`явились представники позивача, відповідача та надали усні пояснення по справі.

Ухвалою суду від 09.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в засіданні на 07.10.2025.

02.10.2025 від Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 06.10.2025 клопотання Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про забезпечення проведення судових засідань у справі № 904/3146/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

В судове засідання 07.10.2025 з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

16.10.2025 від Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

В судове засідання 04.11.2025 з`явився представник позивача. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 04.11.2025 відкладено судове засідання на 02.12.2025.

В судове засідання 02.12.2025 з`явились повноважні представник сторін. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тож суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Суд наголошує на тому, що сторони скористались своїм правом на подання заяв по суті справи із посиланням на конкретні докази та нормативне обґрунтування своїх правових позицій.

В ході судового засідання 02.12.2025 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 02.12.2025 ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві та відповіді на відзив

Позивач обґрунтовує позовні вимоги посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням вимог закону та ґрунтується на висновках відповідача про нібито узгоджені антиконкурентні дії між позивачем та третьою особою, які є припущеннями і не підтверджені жодними належними доказами. Позивач зазначає, що окремі факти, на які посилається відповідач, не можуть бути доказом змови, а саме: збіг IP-адреси пояснюється технічними особливостями роботи провайдерів та неможливістю ідентифікації користувачів;

використання учасниками послуг одного банку не свідчить про узгодженість дій; схожість у документах, однакове програмне забезпечення чи формальні помилки у файлах не є доказом обміну інформацією; синхронність у поданні документів або банківських операціях не мають фактичного підтвердження. Позивач вказує на порушення відповідачем порядку розгляду справи, оскільки розпорядження про початок її розгляду прийнято тільки у 2023 році, тобто через 5 років після фактичної участі позивача у торгах 31.01.2018 та 05.02.2018. Позивач звертає увагу, що фактичною підставою для початку розгляду справи є заява ФОП Дарагана Олександра Миколайовича та доручення АМКУ №13-01/196 від 23.03.2018, тоді як розпорядження по початок розгляду справи прийнято лише 27.01.2023. Позивач вважає, що його фактично притягнуто до відповідальності через 7 років після нібито вчинення правопорушення, що є порушенням норм щодо строків давності та принцип правової визначеності.

Позивач зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок довести законність і обґрунтованість своїх висновків. Позивач не визнає обставини, наведені відповідачем у рішенні, і наполягає, що жоден з фактів не доводить існування змови чи антиконкурентних узгоджених дій. З огляду на наведене позивач вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач не визнає позовних вимог з огляду наступне.

Відповідач вказує, що оскаржуване рішення №54/23-р/к від 08.04.2025 ухвалене із дотриманням норм матеріального та процесуального права, після повного та всебічного з`ясування обставин справи. Відповідач зазначає, що в ході розгляду антимонопольної справи встановлено низку обставин, які у своїй сукупності свідчать про узгоджені антиконкурентні дії позивача та третьої особи. Зокрема: використання однієї IP-адреси під час подання та участі у торгах; завантаження тендерних пропозицій в один день з різницею у кілька хвилин; наявність схожих граматичних помилок та однакових графічних дефектів у документах; ідентичні властивості електронних файлів; синхронність у поведінці під час оплати та участі в аукціоні, не можуть бути випадковими, а є доказом координації дій між учасниками торгів. Відділення зазначає, що доведення антиконкурентних узгоджених дій не потребує обов`язкового встановлення негативних наслідків у вигляді збитків для інших суб`єктів господарювання чи споживачів, достатнім є підтвердження самого факту погодження поведінки між учасниками, що могло вплинути на результати торгів і позбавило процедуру закупівлі принципу реальної конкуренції. При цьому відсутність у позивача заперечень щодо викладених у рішенні обставин і ненадання ним доказів для їх спростування, підтверджує обґрунтованість його висновків.

Відповідач зазначає, що справу розпочато за результатами дослідження, проведеного за дорученням Антимонопольного комітету України № 13-01/196 від 23.03.2018 щодо розгляду заяви фізичної особи підприємця Дарагана Олександра Миколайовича про наявність в діях, зокрема ФОП Піскун та ФОП Хлєбнікова ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час їх участі у процедурах закупівлі UA-2018-01-18-000670-b, UA-2018-01-18-000681-b. Відповідач звертає увагу, що жодним нормативно-правовим актом не регламентовано термін проведення дослідження щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Справу № 54/2-23 розпочато за розпорядженням від 27.01.2023 № 54/2-рп/к. При складенні подання відділення оперувало інформацією, наявною в документах та поясненнях, отриманих як під час проведення дослідження (в період 2018 2022 років), так і в ході розгляду справи (в 2023 році) від осіб, які володіли необхідною інформацією, зокрема, ДП «Прозорро», операторів електронних майданчиків, банківських установ, органів податкової служби, пенсійного фонду, Інтернетпровайдерів, учасників торгів (крім ФОП Піскун О. Л.) тощо. Дослідження у справі тривало з 27.01.2023 до 08.04.2025, а не понад 7 років, як зазначив ФОП Хлєбніков. Тому, строк давності притягнення до відповідальності у даній справі не порушений, оскільки перебіг такого строку зупиняється на час розгляду справи органами Антимонопольного комітету України. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстави визначених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для скасування рішення.

Позиція третьої особи

Третя особа не скористалися свої процесуальним правом на подання письмових пояснень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

На підставі розпорядження Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення від 27.01.2023 Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі № 54/2-23, розпочато розгляд справи за ознаками вчинення фiзичною особою - пiдприемцем Хлебнiковим Романом Володимировичем та фiзичною особою - пiдприсмцем Пiскун Оксаною Леонiдiвною порушень, передбачених пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економiчної конкуренцiї», у виглядi вчинення антиконкуронтних узгоджених дiй, якi стосуються спотворення результатiв торгiв за iдентифiкаторами закупiвель в системi: UA2018-01-18-000670-b, UA-2018-01-18-000681-b.

За результатами розгляду справи № 54/2-23 адміністративною колегією Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 54/23-р/к від 08.04.2025.

Зі змісту спірного рішення, відділенням АМК встановлено такі антиконкурентні узгоджені дії:

- спільне використання відповідачами одних і тих же ІР-адрес під час участі у торгах: під час завантаження тендерних пропозицій на торги; під час участі в аукціонах торгах; при оплаті за участь в торгах,

? поведінка відповідачів при підготовці та участі в торгах: завантаження тендерних пропозицій в один день; вхід в аукціон одночасно; оплата за участь у торгах в один день; надання ФОП Піскун О. Л. неповного пакету документів під час участі в торгах; спільні унікальні особливості властивостей файлів, завантажених відповідачами в електронну систему закупівель для участі в торгах; схожості в оформленні документів у складі тендерних пропозицій на торги спільний характерний дефект на документах тендерних пропозицій на торги, які не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) відповідачами своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах, зокрема, про обмін інформацією між ними.

З огляду на вищевикладене, комісією встановлено, що відповідачі під час підготовки документації в торгах діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель та за законом України «Про публічні закупівлі». Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, ФОП Хлєбніков Р. В. та ФОП Піскун О. Л. тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результати проведення замовником торгів, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Рішенням визнано, що фізична особа - підприємець Хлєбніков Роман Володимирович та фізична особа - підприємець Піскун Оксана Леонідівна вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, 27 пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганська на закупівлю товару за предметом: код за ДК 021-00-4 - Деревина твердих порід (дрова твердолистяної породи: бук, береза, акація, ясень, граб, ільм, в`яз, клен, дуб, модрина), відповідно до оголошення UA-2018-01-18-000670-b (пункт 1 рішення).

За порушення, вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на фізичну особу - підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича штраф у розмірі 68 000 грн (пункт 2 рішення).

За порушення, вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на фізичну особу - підприємця Піскун Оксану Леонідівну штраф у розмірі 68 000 грн (пункт 3 рішення).

Визнано, що фізична особа - підприємець Хлєбніков Роман Володимирович та фізична особа - підприємець Піскун Оксана Леонідівна вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганська на закупівлю товару за предметом: код за ДК 021-00-4 - Деревина твердих порід (дрова твердолистяної породи: бук, береза, акація, ясень, граб, ільм, в`яз, клен, дуб, модрина), відповідно до оголошення UA-2018-01-18-000681-b (пункт 4 рішення).

За порушення, вказане в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накладено на фізичну особу - підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича штраф у розмірі 68 000 грн (пункт 5 рішення).

За порушення, вказане в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накласти на фізичну особу - підприємця Піскун Оксану Леонідівну штраф у розмірі 68 000 грн (пункт 6 рішення).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що не погоджується із наведеними висновками, зазначає, що такі обставини не можуть вважатися належними та допустимими доказами узгоджених дій з огляду на таке:

- при порівняні IP-адреси учасників, за якими збіг адреси (77.93.54.56) для ФОП Хлєбнікова Р.В. та ФОП Піскун О.Л. залишена без належної та об`єктивної оцінки інформація, отримана від ТОВ «Гігабіт-Онлайн» (лист №106 від 28.12.2018), в якому зазначено, що провайдер не може надати перелік користувачів IP-адреси НОМЕР_1 , оскільки деталізація з поміж 30 користувачів є неможливою, а самих ФОП серед користувачів немає;

- аналіз роботи програми «клієнт-банк» та факт оплати підприємцями витрат за участь у відкритих торгах в один день, а також рух коштів на поточних рахунках в різних банках нічого не доводять;

- дані про дату та час завантаження тендерних пропозицій учасниками торгів з різницею в 4 години не свідчать абсолютно ні про що;

- подальший аналіз часу входження для участі в аукціоні взагалі виглядає несерйозно, адже сама процедура передбачає одночасну участь всіх її учасників в такому роді процесах;

- що стосується питання комплекту документів тендерної пропозиції ФОП Піскун О.Л. то це право всіх учасників подати ті документи, які вони мають в наявності та вважають за необхідне надати для участі в торгах;

- припущення контролюючого органу про унікальні особливості файлів, завантажених з використанням програмного забезпечення «ABBYY FineReader 9.0 Professional Edition» оцінюємо критично, оскільки такою «унікальністю» володіють мільйони його користувачів;

- необ`єктивність позивача також вбачається з наведеного ним аналізу «крапочок» на документах, які, на його думку, є доказами узгоджених дій учасників та підставою для притягнення учасників торгів до відповідальності.

З огляду на вищевикладене позивач вважає, що відповідач при ухваленні рішення вийшов за межі своїх повноважень, замінивши належні докази припущеннями, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим.

Також, як зазначає позивач, що фактичною підставою для початку розгляду справи є заява ФОП Дарагана Олександра Миколайовича та доручення АМКУ від 23.03.2018 №13-01/196. Однак, розпорядження про початок розгляду справи прийнято тільки 27.01.2023, тобто через 5 років після фактичної участі позивача у торгах 31.01.2018 та 05.02.2018. Враховуючи те, що строк давності притягнення до відповідальності за антиконкурентні узгоджені дії становить 5 років з дня вчинення порушення (а у разі триваючого порушення з дня його закінчення), позивача фактично притягнуто до відповідальності через 7 років після нібито вчинення правопорушення, що є порушенням норм щодо строків давності та принцип правової визначеності.

Крім того, під час розгляду справи позивачем додано заяву про недопустимість доказів відповідача в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України. Згідно із вказаною заявою позивач зазначив, що підставою для розслідування у справі стала заява Фізичної особи-підприємця Дарагана О.М. Відповідно до вимог статей 35 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та статей 4, 7, 16, 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" вказана заява мала бути розглянута у визначений законом строк (30 днів, або 60 днів у разі продовження). Оскільки жодних рішень про продовження розгляду не приймалося, граничний строк початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції сплив 22.04.2018, тоді як розпорядження про початок розгляду справи видане лише 27.01.2023. На думку позивача, усі докази, здобуті органом відповідачем у період з 24.04.2018 до 27.01.2023, отримані поза межами визначеної законом процедури, а відтак є недопустимими.

Не погоджуючись із вказаним рішенням комітету, позивач звернувся до суду із позовом про визнання його недійсним в частині, що стосується ФОП Хлєбнікова Романа Володимировича.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак є господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Так, в силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

З урахуванням приписів частини 4 статті 6 названого Закону для кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов`язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який:

- свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб`єктів господарювання;

- спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення зазначених дій.

Пов`язані з наведеним обставини з`ясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.

Суд має з`ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, чи досліджено в такому рішенні динаміку цін, обставини і мотиви їх підвищення або зниження, обґрунтованість зміни цін, співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, витрати суб`єкта господарювання, які впливають на вартість товару, тощо.

При цьому, саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо).

Крім того, у вирішенні спорів, пов`язаних з оцінкою дій чи бездіяльності суб`єктів господарювання як погодженої конкурентної поведінки (стаття 5, частини перша - четверта статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), слід з`ясовувати та перевіряти належними засобами доказування фактичні обставини, пов`язані з наявністю або відсутністю безпосереднього впливу таких дій (бездіяльності), - наприклад, укладання угоди або прийняття рішення в будь-якій формі, - на умови виробництва, придбання чи реалізації певного товару, в тому числі на такі параметри ринку, як можливі обсяги реалізації, загальний рівень цін на ринку тощо.

Стаття 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмежовує види антиконкурентних узгоджений дій, зокрема: спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів та вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Зазначені порушення мають різний склад та потребують відмінну один від одного доказову базу.

При кваліфікації дій суб`єктів господарювання за пунктом 4 частини другої статті 6 Закону - антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників.

Така правова позиція підтверджується постановами Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 924/552/19, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19.

Змагальність продавців - учасників конкурентних процедур, ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами. У випадку, коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а відтак усувається конкуренція між ними. Оскільки замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує той результат, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибір переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.

Таким чином, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже спотворює результат, тобто об`єктивно кращу пропозицію, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.

Сама узгоджена поведінка учасників конкурсу, торгів (тендеру) не відповідає суті конкурсу, відповідно, в даному випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів тендеру (через узгодження поведінки учасниками).

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постановах від 04.02.2021 року у справі № 910/17126/19, від 06.07.2023 у справі № 910/2025/20, від 02.06.2022 у справі № 910/267/20, Закон не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому, питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Як наголошував відповідач, саме сукупність обставин, які свідчать про вчинення порушення, і були підставою для прийняття рішення № 54/23-р/к.

Зокрема, у межах розгляду антимонопольної справи, відділенням встановлено та доведено факти, які у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження ФОП Хлєбніков Р. В. та ФОП Піскун О. Л. своєї поведінки при підготовці до участі та участі в торгах, що підтверджується, зокрема таким:

? спільне використання відповідачами одних і тих же ІР-адрес під час участі у торгах: під час завантаження тендерних пропозицій на торги; під час участі в аукціонах торгах; при оплаті за участь в торгах,

? поведінка відповідачів при підготовці та участі в торгах: завантаження тендерних пропозицій в один день; вхід в аукціон одночасно; оплата за участь у торгах в один день; надання ФОП Піскун О. Л. неповного пакету документів під час участі в торгах; спільні унікальні особливості властивостей файлів, завантажених відповідачами в електронну систему закупівель для участі в торгах; схожості в оформленні документів у складі тендерних пропозицій на торги спільний характерний дефект на документах тендерних пропозицій на торги, які не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) відповідачами своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах, зокрема, про обмін інформацією між ними.

Зазначене свідчить про наявність умов для обміну інформацією, з урахуванням відсутності об`єктивно існуючих чинників, які б спростовували наведене та наявності інших обставин, що становлять собою сукупність доказової бази про вчинення відповідного порушення з боку ФОП Хлєбніков Р. В. та ФОП Піскун О. Л.

Координація (узгоджені дії) суб`єктів господарювання може здійснюватися в будь-якій узгодженій поведінці (дія, бездіяльність) суб`єктів ринку, зокрема при укладанні ними угод у якій-небудь формі.

У той же час, відповідність дій учасників законодавству України в частині свободи здійснення підприємницької діяльності не спростовує наявність та вірогідність створення між ними умов щодо обміну інформацією між собою та, відповідно, спотворення результатів торгів.

Вільна конкуренція слугує дієвим механізмом підвищення ціни продажу та визначення реальної ринкової ціни. Узгоджена поведінка учасників зменшує для них можливі ризики, підвищує прогнозованість та можливу доходність, проте й викривляє процедуру визначення ринкової ціни та, будучи спрямованою виключно на зниження ціни придбання, не відповідає самому сенсу аукціону (торгів), що спотворює його результати, та є порушенням правил ринкової поведінки - конкуренції.

Рішення № 54/23-р/к не ґрунтується на дослідженні цінової поведінки Учасників та зміні вартості цінових пропозицій у процедурах закупівель, а висновки відділення про вчинення ФОП Хлєбніков Р. В. та ФОП Піскун О. Л. антиконкурентних узгоджених дій засновані на інших обставинах, які у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про узгодження (координацію) сторонами своєї поведінки під час участі у торгах.

Дослідження та встановлення обставин антимонопольної справи, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку, оцінюється адміністративної колегією відділення у взаємозв`язку, незалежно від фактично-доказової бази в частині кількості фактів (обставин), що свідчать про наявність умов для обміну інформацією між учасниками торгів.

Закон не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України. висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 04.02.2021 року у справі № 910/17126/19, від 06.07.2023 у справі № 910/2025/20, від 08.11.2022 у справі № 910/3202/20.

Доводи позивача про неповноту дослідження обставин справи відділенням мають надто загальний характер, який свідчить про незгоду позивача із висновками комітету, а не про відсутність належного мотивування рішення № 54/23-р/к як такого.

Водночас зміст рішення № 54/23-р/к та матеріали справи підтверджують, що відділення надало вичерпне обґрунтування своєї позиції та повно і об`єктивно з`ясувало обставини справи, з урахуванням доказів зібраних під час дослідження справи та/чи поданих сторонами.

Щодо тверджень позивача щодо безпідставність тривалого розгляду справи відділенням та строків притягнення до відповідальності.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Юридичними фактами, які мають значення для дослідження питання строків розгляду справи відділенням є початок розгляду справи.

Так, 27.01.2023 на підставі розпорядження адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення від 27.01.2023 Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочато розгляд справи у справі № 54/2-23 за ознаками вчинення фiзичною особою - пiдприємцем Хлебнiковим Романом Володимировичем та фiзичною особою - пiдприємцем Пiскун Оксаною Леонiдiвною під час участі у процедурах відкритих торгів, проведених Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганська на закупівлю товару, відповідно до оголошень: UA-2018-01-18-000670-b (торги 1), UA-2018-01-18-000681-b (торги 2).

Процедури торгів 1 та торгів 2 розпочато з оголошення 18.01.2018, період проведення торгів з 18.01.2018 по 27.02.2018.

Отже, зупинення перебігу строку притягнення до відповідальності відбулось: 27.01.2023 щодо процедури торгів 1 та торгів 2.

Згідно з абзацом четвертим пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» від 09.08.2023 № 3295-IX справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, розгляд яких розпочато до дня набрання чинності цим Законом, розглядаються відповідно до законодавства, яке діяло до дня набрання чинності цим Законом, тобто до 01.01.2024. У свою чергу, строків розгляду справ законодавство про захист економічної конкуренції, що діяло на момент розгляду справи, тобто до 01.01.2024 року та підлягає застосування відповідно, не містило.

Ні Законом, ані Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням АМК від 19.04.1994 № 5, не визначено строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення.

Згідно з проведеними в антимонопольній справі № 54/2-23 процесуальними діями, що підтверджено достовірними та достатніми доказами у цій судовій справі, відділення здійснювало розгляд в межах та відповідно до процесуальних засад діяльності органів Антимонопольного комітету України, що визначені спеціальним законодавством, яке не містить будь-яких норм права щодо строків такого розгляду або строків зупинення розгляду справ названих органів.

Натомість, частина 1 статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає строк притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що не є тотожним правому інституту - строку розгляду справ про захист економічної конкуренції.

Строк притягнення до відповідальності - сукупність правовідносин, передбачених законодавством, що встановлює період часу, за який до суб`єкта можуть бути застосовані примусові заходи з додержанням встановленої процедури, застосування правомочним суб`єктом до осіб, які вчинили правопорушення, заходів впливу, реалізація яких юридично визнана.

Закон України "Про захист економічної конкуренції", а також Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (зі змінами та доповненнями) (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), не містили строків, які б визначали тривалість розслідування з моменту його початку до моменту винесення відповідного рішення" та є дискреційними повноваженнями органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За принципом належного урядування влада має здійснюватися у правомірний, справедливий та розумний спосіб. З принципу "правової держави" витікає вимога законності та узгодженості діяльності її органів. Саме тому на рівні Основного закону закріплено, що органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Більше того, проведення розслідування (розгляд справи) відділенням не передбачає заходів впливу, примусу до дій, обмеження прав та свобод, у тому числі на здійснення господарської діяльності тощо.

Таким чином, не суперечить конституційним основам та статті 6 Конвенції припис частини 2 статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» в частині зупинення строку притягнення на необмежений час, оскільки жодного негативного впливу на права та свободи осіб - відповідачів в антимонопольних справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції немає.

Суд критично ставиться до тверджень позивача на те, що вказану фактично розпочато 2018 році, оскільки враховує те, що зі змісту вказаного рішення вбачається, що розпочато саме дослідження, проведеного за дорученням Антимонопольного комітету України від 23.03.2018 № 13-01/196 щодо розгляду заяви фізичної особи підприємця Дарагана Олександра Миколайовича про наявність в діях, зокрема фізичної особи - підприємця Піскун Оксани Леонідівни та фізичної особи - підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час їх участі у процедурах закупівлі UA-2018-01- 18-000670-b, UA-2018-01-18-000681-b.

Судом також прийнято до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 910/19008/21, в якій, зокрема, встановлено:

- критеріями перевірки законності оспорюваного рішення є конституційні положення про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (формальний критерій), а складові принципу верховенства права дають суду підстави досліджувати зміст ухваленого (сутнісний критерій) на предмет відповідності легітимній меті, недискримінації, пропорційності, тощо;

- дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- хоча окремі розслідування можуть проводитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість має відповідати, зокрема, принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конституцією України так і принципу "належного урядування";

- проведення розслідування у такий строк (майже понад 9 років) за трьома процедурами закупівель з двома учасниками, ураховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону № 2210 має бути обґрунтовано об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи Відділенням АМК, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, АМК, тощо.

Проте, наявність самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ.

Господарський процесуальний кодекс України та інші законодавчі акти не містять визначення поняття «подібні правовідносини», а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння певних термінів звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Верховний Суд звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає в тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями, відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Так, предметом позову у цій справі, є визнання недійсним частково Рішення № 60/115-р/к Відділення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Предметом перегляду в справі № 910/19008/21 було визнання недійсним рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Проте в постанові № 910/19008/21 правові висновки щодо застосування норми права є загальними й універсальними при розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсним його рішень, адже кваліфікація правопорушення здійснена за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону.

У той же час, кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише цій справі специфікою та особливостями.

Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині - постанова від 17.10.2024 зі справи № 904/6086/23.

Норми права, за якими відділення здійснило кваліфікацію правопорушення (пункт 1 статті 50 та пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2210), а також діяло в спосіб і межах норм названого Закону, про неправильне застосування яких зазначає позивач, є загальними нормами при розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсним його рішень про притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів відкритих торгів.

Отже, не вбачається обов`язкового беззаперечного врахування судом зазначеної постанови Верховного Суду від 18.05.2024 року зі справи № 910/19008/21, як про це наголошує позивач.

Більше того, матеріалами справи відділення підтверджується вчинення позивачем та іншим учасником торгів порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Тривалий строк розгляду справи відділенням не спростовує факту вчинення такого правопорушення та не свідчить про наявність конкуренції між учасниками під час участі в торгах.

Тож, суд оцінює правомірність дій відділення під час розгляду справи та постановлення рішення № 54/23-р/к не лише через призму строків розгляду, а й доведеності складу правопорушення конкурентного законодавства.

Суд, за результатом детального аналізу матеріалів справи дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача та свідчили б про наявність підстав для визнання недійсним та скасування рішення № 54/23-р/к від 08.04.2025.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, відділенням повно та всебічно встановлено обставини, які мають значення для справи, рішення № 54/23-р/к від 08.04.2025 прийняте з дотриманням вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", відтак підстави для визнання недійсним або скасування рішення, передбачені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відсутні. Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасувати рішення Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/23-р/к від 08.04.2025 у справі № 54/2-23 відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення 04.12.2025

Суддя В.І. Ярошенко