РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2025Справа № 910/10454/25

За позовом Акціонерного товариства "РВС Банк" (м. Київ)

до ОСОБА_1 (м. Київ)

про стягнення 9 065 575,70 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Антоненко А.В.

Від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "РВС Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 9 065 575,70 грн, з яких : 9 050 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та 15 575,70 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 14.10.2025.

Копія цієї ухвали була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, проте відповідний поштовий конверт було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення отримувачу у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 цього Закону).

Таким чином, відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Протокольною ухвалою від 14.10.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.11.2025.

У судовому засіданні 18.11.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги.

18.11.2025 суд проголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив дату і час його проголошення.

18.11.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 між Акціонерним товариством "РВС Банк" (Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна аграрна база" (Позичальник, ТОВ "МАБ") було укладено кредитний договір № КЛ-70712/7-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору під терміном "відновлювальна кредитна лінія" розуміється відклична кредитна лінія, при якій ліміт кредитування визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходитися у користуванні позичальника на будь-яку дату протягом строку дії цього договору. У разі часткового або повного повернення кредиту/траншу кредиту позичальник може повторно отримати кредит/транш кредиту в межах зазначеного ліміту протягом строку (терміну) кредитної лінії на умовах і в порядку, що передбачений цим договором. Під терміном "транш кредиту" розуміється кожна окрема частина кредиту, що може бути надана або надана кредитодавцем позичальнику в рамках ліміту відновлювальної відкличної кредитної лінії на умовах цього договору.

Пунктом 1.1.1 Договору встановлено ліміт кредитної лінії у сумі 10 000 000,00 грн. Термін остаточного повернення кредиту - 25.09.2024 включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або законодавством (п. 1.1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.1.3 Договору процентна ставка за користування кредитом/траншем кредиту - 23% річних .

Кредит надається позичальнику на поповнення обігових коштів. В будь-якому випадку позичальник не може використовувати кредит/транш кредиту на цілі, що прямо або опосередковано заборонені законодавством України або його установчими документами (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що кошти кредиту/траншу в межах ліміту за кредитною лінією надаються у безготівковій формі шляхом: їх перерахування на користь контрагентів позичальника (постачальників, продавців, виконавців робіт тощо) відповідно до укладених з ними договорів (виставлених рахунків, накладних тощо), копії яких додаються до заяви; та (або) їх перерахування на поточний рахунок позичальника відповідно до заяви; та (або) в іншому порядку, що зазначається позичальником, виходячи із цільового призначення кредиту/траншу кредиту у заявах.

Відповідно до п. 2.4 Договору позичальник здійснює повернення кредиту/траншу кредиту у валюті кредиту/траншу кредиту платіжними інструкціями на відкритий йому позичковий рахунок не пізніше терміну (строку), вказаного в п. 1.1.2 цього договору.

Моментом (днем) надання кредиту/траншу кредиту вважається день перерахування грошових коштів на рахунки, визначені відповідно до умов 2.2 цього договору та підтверджується випискою з позичкового рахунку. Моментом (днем) повернення кредиту/траншу кредиту/процентів/інших платежів відповідно до цього договору вважається день зарахування відповідних сум на позичковий та інші рахунки, зазначені в цьому договорі та підтверджується випискою з позичкового рахунку (п. 2.5, 2.6 Договору).

Відповідно до п. 3.3.3 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит/траншу кредиту відповідно до умов п. 2.4 цього договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування, сплатою штрафних санкцій при порушенні умов договору, інших платежів, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 7.9 Договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

За доводами Банку, Позичальник не виконав належним чином кредитних зобов`язань перед позивачем, та допустив прострочення зі сплати платежів по тілу кредиту та відсоткам за користування коштами. Загальна сума заборгованості Позичальника за Договором становить 9 065 575,70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9 050 000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 15 575,70 грн.

Позивач зазначає, що 17.04.2024 директору ТОВ "МАБ" було вручено вимогу №1450/24-БТ про дострокове повернення заборгованості за Кредитним договором від 26.09.2023.

02.10.2024 на адресу ТОВ "МАБ" направлено вимогу № 3400/24-БТ від 01.10.2024 про сплату заборгованості.

Проте, вказані вимоги залишились без задоволення.

Крім того, 26.09.2023 між позивачем (сторона 1, Кредитор), відповідачем (сторона 2, Позичальник) та громадянином України ОСОБА_1 (сторона 3, Поручитель) укладено Договір поруки №ДП-70712/5-980, за умовами п. 1.1 якого Поручитель зобов`язується перед Кредитодавцем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту/кредитів, наданих в межах ліміту кредитної лінії, сплати процентів за користування кредитом/кредитами, комісій та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитними договором № КЛ-70712/7-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.09.2023, що укладений між Кредитодавцем та Позичальником та додатковими договорами (угодами) до Кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому.

Кредитодавець має право: письмово пред`явити вимогу щодо виконання Поручителем своїх зобов`язань за цим Договором: а) якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань Позичальника по сплаті будь-яких платежів, які повинні бут здійснені відповідно до умов Кредитного договору, такі зобов`язання не будуть виконані; б) якщо у Кредитодавця виникає право вимагати дострокове виконання зобов`язань за Кредитним договором; в) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, цим Договором та Кредитним договором (п. 3.1 Договору поруки).

У п. 3.6.1 Договору поруки сторони погодили, що поручитель зобов`язаний у випадку надіслання Кредитодавцем письмової вимоги виконання забезпеченого зобов`язання, перерахувати протягом 5 робочих днів від моменту надіслання Кредитодавцем письмової вимоги, непогашену суму кредиту/кредитів, непогашену суму процентів, штрафних санкцій, комісії та інші плати на рахунок зазначений у письмовій вимозі.

Відповідно до п. 5.1 Договору поруки він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками юридичних осіб (за наявності) і діє до повного виконання Позичальником та Поручителем своїх зобов`язань перед Кредитодавцем.

Порука припиняється в день припинення забезпеченого нею зобов`язання за Кредитним договором. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання (п. 5.2 Договору поруки) .

22.10.2024 позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу № 3657/24-БТ про виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, відповідно до якої Банк просив протягом 5 днів з надсилання вимоги погасити заборгованість, проте відповідач жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості за Договором не вчинив, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України унормовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частинами 1 - 3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Судом встановлено, що доказів виконання Позичальником зобов`язань з повернення Банку отриманих за Договором коштів матеріали справи не містять.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум заборгованості, суд дійшов висновку про їх правильність та відповідність умовам Договору і положенням чинного законодавства України.

Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Статтею 558 ЦК України передбачено, що поручитель має право на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Згідно зі ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Ліквідація боржника - юридичної особи не припиняє поруку, якщо до дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення боржника - юридичної особи кредитор звернувся до суду з позовом до поручителя у зв`язку з порушенням таким боржником зобов`язання.

Судом встановлено, що Банк відповідно до погодженого в Договорі поруки порядку звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості Позичальника за кредитним Договором, проте жодних доказів сплати Позичальником чи відповідачем заборгованості за кредитом або відсутності обов`язку з її сплати матеріали справи не містять.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доводів і тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 130, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, місто Київ, вулиця Введенська, будинок 29/58; ідентифікаційний код 39849797) 9 050 000 (дев`ять мільйонів п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. заборгованості по тілу кредиту, 15 575 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн 70 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом та 108 786 (сто вісім тисяч сімсот вісімдесят шість) грн 91 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 02.12.2025.

Суддя Т.М. Ващенко