РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2025Справа № 910/15341/24 (910/10261/25)

За позовною заявою Розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А, офіс 34, ідентифікаційний номер 37045843) арбітражного керуючого Глеваського Віталія Васильовича (09117, Київська обл., м. Біла Церква, Торгова площа, 10)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про визнання недійсним договору та повернення нерухомого майна

в межах справи № 910/15341/24

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіод" (01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, 92-94, ідентифікаційний номер 31455869)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А, офіс 34, ідентифікаційний номер 37045843)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Помічник (за дорученням судді) Голишева У.І.

Секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники сторін:

позивач - Глеваський В.В. (поза межами приміщення суду),

від відповідача - не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/15341/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" .

До Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" арбітражного керуючого Глеваського В.В. до ОСОБА_1 про:

- визнання недійним Договору купівлі-продажу транспортного засобу;

- зобов`язання відповідача повернути майно.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що під час виконання своїх обов`язків розпорядника майна, виявлено відчуження транспортного засобу, що належав боржнику шляхом укладення правочину, що має ознаки фраудаторності.

Одночасно з позовною заявою Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" арбітражний керуючий Глеваський В.В. подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження ОСОБА_1 транспортного засобу BMW 5281 GT, 2017 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , із внесенням відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 у задоволенні заяви Розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" арбітражного керуючого Глеваського В.В. про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 позовну заяву залишено без руху.

До Господарського суду міста Києва надійшли докази усунення недоліків, встановлених в ухвалі суду від 20.08.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 15.10.2025.

08.10.2025 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві (04106, м. Київ, вул. Академіка Ромоданова, 17) відомості про укладення шлюбу між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ). Встановлено Шевченківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві строк для надання витребуваних документів до 31.10.2025 (включно). Відкладено розгляд справи № 910/15341/24 (910/10261/25) у судовому засіданні на 19.11.2025.

У судове засідання, призначене на 19.11.2025, з`явився позивач.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином.

Також, судом розглянуто клопотання позивача про призначення судової (транспортно-товарознавчої) експертизи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до статті 99 ГПК України суд, за клопотанням учасника справи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

З аналізу положень статей 73, 99 ГПК України вбачається, що висновок експерта складається за результатами проведення судової експертизи та є одним із видів доказів у справі; експертиза призначається судом за його власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у випадку, коли суд вважає, що має дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень.

Визначення, чи потребує вирішення спірного питання застосування спеціальних знань експертів, чи ні, віднесено до компетенції суду. У разі, коли суд потребує висновків фахівця з питань, що відносяться до предмета доказування, тобто, у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування, він вправі призначити експертизу.

Так, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Дана правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

Разом із цим, позивачем не доведено сукупності визначених у статті 99 ГПК України умов для призначення судової експертизи, у тому числі необхідності в спеціальних знаннях для встановлення обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку відмовити в задоволенні клопотання позивача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

При цьому, необґрунтоване призначення судової експертизи призведе до затягування судового розгляду справи, строк розгляду якої в порядку спрощеного позовного провадження обмежується шістдесятьма днями з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Під час виконання повноважень розпорядника майна арбітражним керуючим Глеваським В.В. надіслано до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у місті Києві запит вих. № 06/02/25-12 від 06.02.2025 із проханням надати інформацію про транспортні засоби, зареєстровані за ТОВ «Терра-Максимум».

У відповідь листом № 31/26/23-2026-2025 від 28.02.2025 (14917) Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у місті Києві повідомив про реєстрацію та подальше відчуження транспортних засобів, зареєстрованих за ТОВ «Терра Максимум», зокрема, про реєстрацію за ТОВ «Терра-Максимум» 04.10.2023: марка, модель -BMW 528I GT, легковий, універсал, рік випуску - 2017 рік, колір - чорний, номер кузова (шасі, рами), VIN - НОМЕР_2 , державний номерний знак - НОМЕР_4 , номер двигуна - НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 ; транспортний засіб відчужений 11.10.2023 на підставі договору купівлі продажу від 11.10.2023 №6508/23/1/009222.

Відтак, арбітражним керуючим Глеваським В.В. надіслано до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у місті Києві запит вих. № 10/03/25-6 від 10.03.2025 із проханням надати належним чином засвідчені копії документів щодо перереєстрації транспортного засобу BMW 528I GT, легковий, універсал, 2017 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рами), VIN - НОМЕР_2 , із ТОВ «Терра Максимум» на нового власника.

Листом № 31/26/24-2607-2025 від 14.03.2025 (17214) Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у місті Києві надав копію Договору купівлі продажу транспортного засобу № 6508/23/1/00922 від 11.10.2023.

Так, 11.10.2023 між ТОВ «П.О.С.Т.», як комісіонером ТОВ «Терра-Максимум», та ОСОБА_1 (покупець) укладено Договір купівлі продажу транспортного засобу № 6508/23/1/00922.

У пункті 3.1 договору вказано, що вартість транспортного засобу становить 172 000,00 грн.

Як зазначив позивач, від відповідача на відкритий в АТ «ПУМБ» рахунок боржника надійшли кошти в якості оплати за транспортний засіб у розмірі 29 000,00 грн; 29 000,00 грн; 29 000,00 грн - дата платежу (05.10.2023), призначення «оплата за автомобіль згідно договору б/н від 05.10.2023); 30 000,00 грн; 16 000,00 грн - 06.10.2023; 39 000,00 грн - 06.10.2023.

Натомість, позивачем надано інформацію з веб-сайту «Авторіа» про те, що вартість аналогічних ТЗ становить в діапазоні від 720 891,00 грн. до 1 145 925,00 грн.

Крім того, здійснено розрахунок вартості на аналогічний транспортний засіб на калькуляторі сайту Мінекономіки України та встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу - 922 602,47 грн.

До того ж, до 05.07.2018 ОСОБА_1 перебував на посаді керівника ТОВ «Терра-Максимум», а з 05.07.2018 по 14.05.2025 на посаді керівника ТОВ «Терра-Максимум» перебувала ОСОБА_2 .

Відповідно до наданої Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві інформації на вимогу ухвали суду, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про шлюб № 681 від 30.04.1992 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити позов з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 у справі № 910/15341/24 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Терра-Максимум».

Таким чином, зважаючи що оспорюваний договір вчинено 11.10.2023, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) Господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з частиною 2 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Відтак, приписи статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №920/10/21 (920/868/21)).

У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Відповідно до положень статті 189 ГК України ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Судом установлено, що за умовами спірного договору ціна продажу транспортного засобу становить 172 000,00 грн.

Натомість, позивачем надано інформацію з веб-сайту «Авторіа» про те, що вартість аналогічних ТЗ становить в діапазоні від 720 891,00 грн. до 1 145 925,00 грн.

Крім того, позивачем здійснено розрахунок вартості на аналогічний транспортний засіб на калькуляторі сайту Мінекономіки України та встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу - 922 602,47 грн.

Одночасно, судом ураховано, що спірний Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/009222 від 11.10.2023 вчинений ТОВ "Терра-Максимум" із ОСОБА_1 .

Водночас, із 05.07.2018 по 14.05.2025 на посаді керівника ТОВ «Терра-Максимум» перебувала ОСОБА_2 , яка за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян з 30.04.1992 перебуває в шлюбі з ОСОБА_1 .

До того ж, відповідно до відомостей з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 до 05.07.2018 перебував на посаді керівника ТОВ «Терра-Максимум».

Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що заінтересованими особами стосовно боржника є: юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Терміни "пов`язані особи" та ознаки пов`язаності наведені в Податковому кодексі України - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п. 14.1.159 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За наведених обставин, оспорюваний договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/009222 від 11.10.2023 вчинений боржником із заінтересованою особою, якою виступає відповідач, як чоловік директора ТОВ «Терра-Максимум».

Також судом прийнято до уваги, що відповідно до фінансової звітності ТОВ «Терра-Максимум» встановлено наявність тенденції до неплатоспроможності: станом на 31.12.2022 - початок періоду прибуток становив 304,7 тис. грн; кінець періоду - збиток становив (1040,3 тис. грн), станом на 31.12.2023 - початок періоду - збиток становив (1040,3 тис. грн), кінець періоду - збиток становив (2874,3 тис. грн).

У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі N 755/17944/18 (провадження N 61-17511св19) вказано, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17).

За таких обставин, відчуження боржником транспортного засобу - BMW 528I GT, 2017 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , здійснено за заниженою вартістю на користь відповідача, як заінтересованої особи стосовно боржника.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/009222 від 11.10.2023 на підставі статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, статей 203, 215 ЦК України.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частинами першою або другою статті 42 КУзПБ, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу (частини третя, четверта статті 42 КУзПБ) (постанови Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 911/1041/19(911/2532/20), від 18.08.2021 у справі № 916/2561/17).

Таким чином, зважаючи що договір купівлі-продажу № 6508/23/1/009222 від 11.10.2023 підлягає визнанню недійсним на підставі статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, спірне рухоме майно - транспортний засіб - BMW 528I GT, 2017 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , підлягає витребуванню у відповідача.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про призначення судової (транспортно-товарознавчої) експертизи.

2. Позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/009222 від 11.10.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" (ідентифікаційний номер 37045843) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

4. Витребувати від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А, офіс 34, ідентифікаційний номер 37045843) транспортний засіб - BMW 528I GT, 2017 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра-Максимум" (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А, офіс 34, ідентифікаційний номер 37045843) 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.12.2025

Суддя Д.В. Мандичев