ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 Справа № 914/2926/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу

за позовом Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав»,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Тимченко Оксани Сергіївни,

про стягнення заборгованості у розмірі 36 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області 19.09.2025 надійшла позовна заява Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» до Фізичної особи-підприємця Тимченко Оксани Сергіївни про стягнення заборгованості у розмірі 36 000,00 грн.

Ухвалою від 23.09.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що Відповідач порушив зобов`язання за договором №КБР-85/02/24-Н від 15.02.2024 про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 36 000,00 грн, яку Позивач просить стягнути з Відповідача.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не спростував, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ З МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

15.02.2024 між Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» (надалі - «Позивач») та Фізичною особою-підприємцем Тимченко Оксаною Сергіївною (надалі - «Відповідач») було укладено Договір №КБР-85/02/24-Н про надання і дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав (надалі - «Договір»).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, Позивач очікував на виплату винагороди (роялті) за використання об`єктів суміжних прав від користувача (Відповідача), що, згідно з умовами Договору, мали надходити на його рахунки, але такі платежі користувачем (Відповідачем) здійснено не було.

Договором №КБР-85/02/24-Н від 15.02.2024 передбачено наступне:

« 2.1. Користувач здійснює (на Території) використання в комерційній діяльності Об`єктів суміжних прав шляхом їх публічного виконання, а Суміжна Організація надає стосовно Території Користувачу на умовах, визначених цим Договором, дозвіл (невиключну ліцензію) на публічне виконання Об`єктів суміжних прав. Користувач, в свою чергу, зобов`язується виплатити Винагороду (Роялті) Суміжній Організації на розрахунковий рахунок останньої, узгоджену Сторонами у відповідних додатках до цього Договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною Винагороди (Роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 5 (П`ять) днів до початку місяця, за який він здійснюється.

2.2. Якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 3-ри (три) місяці, то Користувач повинен буде сплатити Суміжній Організації штраф, що складає подвійну облікову ставку НБУ на суму боргу. Крім цього, в разі якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більше ніж 6- ти (шести) місяців Суміжна Організація набуває право на дострокове отримання Винагороди (Роялті) за Строк в повному обсязі».

Відповідно до п. п. 2, 3 Додатку № 1 до вищевказаного Договору про надання дозволу сторонами погоджено наступний розмір щомісячного платежу за використання Об`єктів суміжних прав: 1 500,00 грн. Щомісячний платіж за використання Об`єктів суміжних прав перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок Суміжної Організації відповідно до умов Ліцензійної угоди. Він сплачується не пізніше ніж за п`ять днів до початку місяця за який він здійснюється. Перший платіж здійснюється не пізніше 5 днів з моменту укладання Ліцензійної угоди.

Окрім цього, пунктами 4.1 та 4.2 Договору зазначено що договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє 1 (один) рік, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання. Кожна із сторін має право достроково розірвати цей Договір письмово попередивши про це іншу сторону не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору. В такому випадку у зв`язку із таким розірванням будь-які штрафні санкції до Сторін не можуть застосовуватися. Письмове повідомлення про намір розірвання Договору має бути направлене на поштову адресу іншої Сторони поштою цінним листом з описом вкладення. Договір вважається розірваним на 31 день з моменту надсилання цінного листа. Підтвердженням надсилання листа є квитанція, в якій вказаний час та номер відправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, від Відповідача не надходило належного повідомлення про припинення договору у строк, передбачений Договором. Отже, Договір було пролонговано на 1 (один) рік з лютого 2025 року по січень 2026 року.

Дата сплати щодо платежу щодо другого року дії Договору - року, дія Договору у який є автоматично пролонгованою, настала 10.02.2025 року.

Відповідно, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає:

1 500,00 грн * 12 (кількість місяців у першому році дії договору, за які не була здійснена оплата послуг) = 18 000,00 грн.

1 500,00 грн * 12 (кількість місяців у другому році дії договору, за які не була здійснена оплата послуг) = 18 000,00 грн.

Отже, загальна заборгованість за Договором за два роки становить 36 000,00 грн, яку Позивач просить стягнути з Відповідача.

ОЦІНКА СУДУ

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором на виплату винагороди за використання в комерційній діяльності об`єктів суміжних прав.

За змістом ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Частиною третьою статті 426 Цивільного кодексу України встановлено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (ст. 45 Закону).

Розмір щомісячного платежу за використання Об`єктів суміжних прав становить 1 500,00 грн (п. 2 Додатку №1 до Договору).

З матеріалів справи вбачається, що не оплаченими є періоди з лютого 2024 по січень 2025 та з лютого 2025 по січень 2026. В разі прострочення платежу на строк більший ніж 6-ти (шести) місяців, Суміжна Організація набуває право дострокового отримання Винагороди (Роялті) за Строк в повному обсязі (п. 2.2.Договору).

Заборгованість розрахована за 24 місяці невиконання умов Договору становить 36 000,00 грн.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) міститься висновок, згідно з яким «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору вг односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання у строк встановлений Договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення

Підкреслюємо, що за весь час з моменту підписання Договору та станом на момент підписання цієї позовної заяви Відповідач мав право легально здійснювати комерційне використання музичних творів. Одночасно з цим Відповідач не дотримувався належним чином обов`язку сплачувати винагороду.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Наявність та обсяг заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором за спірний період у розмірі 36 000,00 грн, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та Відповідачем не були спростовані, Відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом перевірено розрахунок заявлених позовних вимог та встановлено, що такий проведено вірно.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем при поданні цієї позовної заяви було сплачено 3 028,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 3472 від 09.09.2025. Оскільки спір виник з вини Відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати в розмірі 3 028,00 грн судового збору, в силу норми ч. 9 ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тимченко Оксани Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (02002, місто Київ, вулиця А. Аболмасова, будинок 5, група приміщень 57, офіс 7) 36 000,00 грн основного боргу та 3 028,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Горецька З.В.