ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" листопада 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/935/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши заяву представника Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», (за вх.№02.3.1-02/10238/25 від 24.11.2025 року)

про відвід судді Ремецькі Оксани Федорівни від розгляду справи № 907/935/21

за заявою кредитора Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Васстел», м. Мукачево Закарпатської області

про банкрутство

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №907/935/21 про банкрутство ТОВ «Васстел».

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області за результатами попереднього засідання у справі №907/935/21 від 06.10.2022 року було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Васстел», у такому складі та розмірі:

1) Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» на суму 3 692 331,27, з яких: 81 662,00грн. вимоги першої черги задоволення; - 3 199 269,70грн. вимоги четвертої черги задоволення; - 411 399,57 грн вимоги шостої черги задоволення.

2) Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» у розмірі 6 374 873,20 грн з яких: 16 462,00 грн, вимоги першої черги задоволення; 6 358 411,20 грн, забезпечені вимоги, що задовольняються позачергово;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська нафтогазова компанія» у розмірі 14 841 862,73 грн., з яких: - 4 962,00 грн. - перша черга задоволення; - 10 453 000,66 грн. четверта черга задоволення; - 4 383 900, 07 грн. шоста черга задоволення;

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «БСП ОІЛ» у розмірі: - 4 962,00 грн перша черга задоволення; - 1 553 854,20 грн. четверта черга задоволення; - 321 411,25 грн. шоста черга задоволення.

В подальшому, у зв`язку із визнанням недійсним договору безпроцентної поворотної позики №DP 21-17/10 від 11.10.2017, укладеного між ТОВ «Васстел» та ТОВ «Закарпатська нафтогазова компанія», розпорядником майна боржника - арбітражним керуючим Демчаном О.І. було подано до суду І інстанції заяву про перегляд ухвали господарського суду Закарпатської області від 06.10.2022р. у справі №907/35/21 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області інстанції від 16.10.2024 у складі судді Ремецькі О.Ф., залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 було задоволено заяву (вх. №02.3.1-02/205/24 від 27.02.2024) арбітражного керуючого Демчан Олександра Івановича про перегляд ухвали Господарського суду Закарпатської області від 06.10.2022 року за нововиявленими обставинами по справі №907/935/21.

Скасовано пункт 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Закарпатської області від 06.10.2022 по справі №907/935/21 в частині затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Васстел» в складі Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатська Нафтогазова компанія» у розмірі 14 841 862,73 грн, з яких: - 4 962,00 грн. - перша черга задоволення; - 10 453 000,66 грн четверта черга задоволення; - 4 383 900, 07 грн шоста черга задоволення; визнано грошові вимоги кредитора ТОВ «Закарпатська нафтогазова компанія» у розмірі 14 841 862,73 грн, з розподілом за черговістю: - 4 962,00 грн. (судовий збір) -1 черга задоволення; - 10 453 000,66 грн. (основний борг) - IV черга задоволення; - 4 383 900, 07 грн. (інфляційні втрати, проценти та пеня) - VI черга задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.11.2025р. у справі №907/935/21 було частково задоволено касаційну скаргу Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 та ухвалу господарського суду Закарпатської області від 16.10.2024, а справу №907/935/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

24 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (за вх.№02.3.1-02/10238/25 від 24.11.2025 року) про відвід судді.

В обґрунтування поданої заяви, представник кредитора вказує на те, що відповідно до ч. ст. 36 ГПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

У зв`язку з чим, вважає що наявні підстави для відводу головуючого судді від розгляду справи №907/935/21 про банкрутство ТОВ «Васстел», та для передачі справи №907/935/21 для повторного автоматизованого розподілу для визначення нового складу суду у порядку, встановленому ст.32 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.11.2025 головуюча у справі № 907/935/21 суддя Ремецькі О.Ф. визнала заявлений відвід необґрунтованим та постановила передати заяву представника Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (за вх.№02.3.1-02/10238/25 від 24.11.2025 року) про відвід судді Ремецькі О.Ф. у справі №907/935/21 для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025, заяву про відвід передано на розгляд судді Лучку Р.М.

Розглянувши заяву, оцінивши її зміст і аргументи заявника про наявність підстав для відводу судді Ремецькі О.Ф., суд враховує наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства, зокрема, є законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичом (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 ГПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 ГПК України, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч. 3 ст. 38 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі (п. 7 ст. 39 ГПК України).

Суд зазначає, що право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

При цьому, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Так пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17).

Наявність безсторонності для цілей пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини від 15 липня 2010 року у справі № 16695/04 Газета Україна-Центр проти України).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Аналіз наведеного вище дає підстави для висновку про те, що правило ст.35 та ст.36 ГПК України у контексті обставин відводу, що розглядається, застосовується лише коли дії судді носять характер суб`єктивності (упередженості), у випадках, чітко регламентованими наведеними вище нормами процесуального закону.

Підставою для подання представником відповідача даної заяви про відвід судді Ремецькі О.Ф. від розгляду даної справи кредитором визначено порушення порядку визначення судді для розгляду справи у зв`язку із скасуванням ухвали суду першої інстанції про перегляд ухвали про розгляд грошових вимог кредитора за нововиявленими обставинами.

Надаючи оцінку заявленим кредитором аргументам, суд враховує, що згідно з положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Рішення Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39 - Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення) розроблено відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу України з процедур банкрутства та інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин, пов`язаних із функціонуванням автоматизованої системи документообігу суду, здійснюється цим Положенням відповідно до законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про доступ до судових рішень», «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних» та інших нормативно-правових актів (п. 1.1.1 Положення).

Так, у відповідності до п.п. 2.3.39, 2.3.39.2 та 2.3.39.3 Положення, передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо: судових справ, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування судових рішень, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також судових рішень, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи. справ про банкрутство (неплатоспроможність), що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування судових рішень, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, та судових рішень, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи крім: рішень про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність); відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність); перехід до наступної судової процедури; закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

У разі скасування ухвал, постановлених у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвал попереднього засідання, здійснюється автоматизований розподіл справи у скасованій частині між суддями з урахуванням їх спеціалізації. Після завершення розгляду у скасованій частині справа передається судді, судді-доповідачу, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність).

У разі скасування судових рішень, ухвалених в порядку, визначеному статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства (справи у спорах в межах справи про банкрутство), здійснюється автоматизований розподіл справи між суддями з урахуванням їх спеціалізації. Після завершення розгляду відповідна справа у спорі в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) передається судді, судді-доповідачу, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність). Крім того, у відповідності до п. 8.1, 8.2 засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Закарпатської області (далі Засади) Справа про банкрутство підлягає автоматизованому розподілу для визначення іншого складу суду у випадках скасування ухвал (постанов): про відкриття провадження у справі про банкрутство; про відмову в відкритті справи про банкрутство; про введення процедури санації; про затвердження плану санації; про закриття провадження у справі; про визнання боржника банкрутом; про затвердження мирової угоди; інших ухвал, які опосередковують рух справи про банкрутство.

Справа про банкрутство не підлягає автоматизованому розподілу, а передається судді, в провадженні якого вона перебуває, у разі скасування винесених ним ухвал, які пов`язані виключно з рухом справи та якими провадження у справі не закінчується, а саме ухвал про: передачу справи за підсудністю; повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; відмову в прийнятті заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; зупинення провадження у справі; залишення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство без розгляду.

У разі скасування інших судових рішень у справі про банкрутство, ніж зазначені 8.1.-8.2 Засад, здійснюється автоматичний розподіл справи для розгляду (нового розгляду) в іншому складі суду лише у відповідній частині, що була скасована. Після розгляду (нового розгляду) справи у відповідній частині іншим складом суду ці матеріали приєднуються до основної справи для подальшого розгляду (п. 8.3 Засад).

Таким чином, відповідно до цитованих приписів Положення у зв`язку із скасування ухвали суду за результатами розгляду грошових вимог кредиторів та/або ухвали за результатами попереднього засідання повторний автоматизований розподіл справи про банкрутство в цілому не здійснюється, такий має місце лише у скасованій частині (в спірному випадку - в частині перегляду за нововиявленими обставинами ухвали про визнання грошових вимог кредитора).

При цьому, як зазначено суддею Ремецькі О.Ф. в ухвалі від 25.11.2025 про визнання необґрунтованим відводу станом на 25.11.2025 р. матеріали справи до Господарського суду Закарпатської області не повертались, а після їх повернення буде проведено розподіл матеріалів справи у відповідності до вимог ГПК України та у порядку передбаченому Положенням.

Суд, при цьому враховує, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим. Отже, у відводі судді заявник має конкретизувати фактичні обставини (з наданням конкретних доказів), які підтверджують наявність підстав для відводу. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» наголошував, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Таким чином, суд констатує, що наведені заявником підстави відводу судді не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами щодо обґрунтованості сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді та/або порушенням порядку розподілу справ, не узгоджуються із підставами, наведеними у ст. 35 ГПК України, а права заявника відводу на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, у цій справі не є порушеним.

З огляду на наведене, заява про відвід не ґрунтується на приписах ст.ст. 35, 36, 38 ГПК України, отже не може бути задоволеною.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 35-36, 38-39, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви представника Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», (за вх.№02.3.1-02/10238/25 від 24.11.2025 року) про відвід судді Ремецькі Оксани Федорівни від розгляду справи №907/935/21, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Лучко