ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025м. ДніпроСправа № 904/2684/25 (904/5563/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання

в межах справи №904/2684/25

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК", м. Київ

до боржника Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання банкрутом

РУХ СПРАВИ

30.09.2025 через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.09.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (904/5563/25).

Ухвалою господарського суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.

09.10.2025 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про часткове визнання позовних вимог.

20.10.2025 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення щодо часткового визнання позову.

Відповідач не скористався наданим правом на подання відзиву на позовну заяву.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

При цьому, такий розумний строк визначений у статті 248 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Слід також відзначити, що у частині 2 статті 129 Конституції України визначено одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач працював на підприємстві відповідача з 14.06.2010 по 31.03.2011 (учень машиніста бурової установки першого розряду зайнятий повний робочий день на підземних роботах дільниці №24 шахти «Гвардійська»), з 01.04.2011 по 05.10.2012 (машиніст бурової установки 3 розряду зайнятий повний робочий день на підземних роботах дільниці №24 шахти «Гвардійська»). 07.05.2025 медичним висновком ЛЕК Відокремленого підрозділу «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я Національного університету охорони здоров`я України ім. П.Л. Шупика» позивачу встановлено наступні професійні захворювання. Відповідно до пункту 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.06.2025 підставою для виникнення у позивача професійних захворювань стало те, що працюючи підземним машиністом бурової установки, я керував буровими установками різних типів під час кернового розвідувального буріння; готував інструмент і обладнання необхідне для роботи; перевіряв технічний стан бурової установки та насосу; проводив ревізію, змащував основні механічні вузли обертача, направляючих повзунів щогли бурової установки, плунжерних пар промислового насосу, гідравлічного штангоутримувача бурової установки; перевіряв справність бурового стану з устям свердловини; щозміни контролював та змащував різьбові з`єднання тощо.

Також позивач зазначає, що у зв`язку з поганим самопочуттям, Він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Внаслідок отриманого професійного захворювання було порушено та порушуються мої нормальні життєві зв`язки та я позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання: змінився характер життя, приступи болю не дають спокійно відпочивати, до появи захворювання був активною людиною, в даний час будь-яке навантаження викликає біль, позбавився можливості реалізувати своє уміння працювати, виконувати будь-яку фізичну роботу, рухатися легко і вільно, весело відпочивати, знаходитися серед людей, повноцінно спілкуватися з людьми. Всі ці обставини є наслідками професійного захворювання, які викликають у позивача страждання і переживання, почуття приниженості, неповноцінності. Заподіяне з вини підприємства професійне захворювання викликає у позивача фізичні і моральні страждання, порушило звичний спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації життя, для підтримки здоров`я, порушило нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, порушення відносин з оточуючими людьми. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в житті є незворотними, усвідомлення чого, також завдає позивачу душевного болю та страждань. Внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуваю психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному станах. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався наданим правом на подання відзиву на позовну заяву.

В свою чергу відповідачем подано заяву про часткове визнання позову, відповідно до якої зазначив, що діюче законодавство України не визначає єдиного механізму визначення розміру моральної шкоди, водночас Кодекс законів про працю та Закон України "Про колективні договори і угоди" передбачають можливість врегулювання відповідних компенсацій у колективному договорі. В 2020 році між відповідачем, як роботодавцем та трудовим колективом, в особі виборних профспілкових органів, був укладений колективний договір на 2020 - 2022 роки, котрий 01.07.2024 доповнено пунктом 25.19, що встановлює механізм розрахунку компенсації моральної шкоди працівникам (у тому числі звільненим) у разі професійного захворювання або нещасного випадку на виробництві. Формула визначення суми враховує стаж роботи у шкідливих умовах, розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня відповідного року, відсоток втрати працездатності та коефіцієнт 1,25 за відсутності вини працівника. У випадку позивача, який має 2 роки 4 місяці стажу у шкідливих умовах, 65 % втрати працездатності та не має встановленої вини, компенсація складає 13 000 грн (2х8000х(65/100)х1,25. Натомість заявлений позивачем розмір 100 000,00 грн відповідач вважає занадто завищеним та таким що має ознаки невиправданого збагачення за рахунок відповідача, який перебуває у тяжкому фінансовому стані.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Предметом доказування по даній справі є встановлення факту порушення прав позивача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяними стражданнями, а також розміру цих страждань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Дзюби Романа Валерійовича відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.07.1998 здійснював трудову діяльність на підприємстві відповідача з 14.06.2010 по 31.03.2011 учень машиніста бурової установки першого розряду зайнятий повний робочий день на підземних роботах дільниці №24 шахти "Гвардійська", з 01.04.2011 по 05.10.2012 машиніст бурової установки 3 розряду зайнятий повний робочий день на підземних роботах дільниці №24 шахти "Гвардійська".

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.06.2025, форми П-4, затвердженого Т.в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Бланк С.В. (далі-акт) Дзюбі Роману Валерійовичу, встановлено, що хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Ювілейна» підземним машиністом бурової установки, ОСОБА_1 здійснював виконання робіт з приведення робочого місця в безпечний стан, буріння глибоких свердловин, доставку інструментів та механізмів до місця проведення робіт вручну та за допомогою пристроїв.

В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням.

Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених показників локальної вібрації, підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії відокремленого підрозділу «Науково-практичинй медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» від 07.05.2025 №18/219 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут:

- 14.06.2010 - 05.10.2012 - (учень) машиніст бурової установки. АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (пункт 17 акту).

Загальний стаж роботи позивача 17 років 7 місяців, за професією 14 років та у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 10 років 3 місяці (пункт 12 акту).

Відповідно до пункту 14 діагноз:

1. Радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з помірно вираженими статико-динамічннми порушеннями хребта на фоні протрузії дисків L4-L5, L5-S1, часто рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів R Іст. (ПФ другого ступеня). Код М54.1.

2. Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативно-сенсорної поліненропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів R Іст. (ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями. Код Т75.2.

3. Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії з бронхообструктивним синдромом. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня. Код J44.

4. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху), за класифікацією В.О. Останкович. Н 90.3

Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) відповідно до пункту 18 акту є:

- важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, становила 35 кг при нормативному значенні до 30 кг; робоча поза - незручна 27% тривалості зміни при допустимій до 25% згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08.04.2014 № 248;

- вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 6,9-9 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 82,9-85,0 дБ при ГДР - 76дБ;

- аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,73 рази відповідно до «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 09.07.2024 №1192, і складала 3,46 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3;

- шум: еквівалентний рівень звуку перевищував гранично допустимий на 21,4 дБА по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» і складав 101,4 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА.

Згідно пункту 20 вказаного акту особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: враховуючи роботу Дзюби Р. В. в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо.

Відповідно пункту 3 акту, найменування підприємства (установи, організації), код згідно з ЄДРПОУ: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СУХА БАЛКА», .

Також вказаний акт містить окрему думку членів з розслідування причин виникнення хронічного захворювання ОСОБА_1 провідного інженера з охорони праці відділу з охорони праці та промислової безпеки ПрАТ "СУХА БАЛКА" Мазнюк О. П. начальника медичної служби ПрАТ "СУХА БАЛКА" Цімошинської ОВ., відповідно до якої зокрема зазначено, що ПрАТ "СУХА БАЛКА", як роботодавець, не винне у виникненні професійного захворювання у ОСОБА_1 мотивуючи це тим, що умови праці, у яких працював робітник, не створювались керівництвом шахти «Ювілейна» ПрАТ "СУХА БАЛКА", а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом.

Крім того, законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. ОСОБА_1 , на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечувався захисними півмасками фільтруючими, ефективність очистки повітря від пилу яких становить 99,9%. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пилоподавляючими та пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% на працівника не відбувався.

Жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв?язку з небезпекою для здоров?я, або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв?язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від Дзюби Р.В. - не надходило. Адміністрація ПрАТ "Суха Балка" веде постійну роботу щодо своєчасності, повноти якості проведення профілактичних медичних оглядів, оцінки професійної придатності працівників, з метою попередження розвитку професійних захворювань на підприємстві. Дзюба Р.В. протягом трудової діяльності проходив своєчасно профілактичні періодичні медичні огляди. Інформація щодо анамнезу захворювань за час трудової діяльності Дзюби Р.В., для можливості детального обстеження стану здоров?я та впливу шкідливих факторів на працівника під час виконання його функціональних обов?язків, надавалась до місця проходження періодичних медичних оглядів.

Враховуючи період трудової діяльності, результати профілактичних медичних оглядів під час трудової діяльності та тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 , адміністрація ПрАТ "СУХА БАЛКА", як роботодавець, вважає не винною у виникненні професійного захворювання у Дзюби Р.В. мотивуючи тим що працівник на протязі 2022-2024 року майже не перебував під впливом шкідливих факторів виробництва.

Згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) затвердженої Начальником Південно-східного міжрегіонального управління Держаної служби з питань праці Тригубенко В.О. №ПС/31/2901-25 від 11.02.2025 щодо позивача встановлено, що у відповідності з результатами лабораторно-інструментальних досліджень умови праці визначені такими, що відносяться:

- по вмісту пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зоні - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»;

- по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»;

- по показникам мікроклімату 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»;

- по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»;

- по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі».

Згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248 умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі».

Вказані висновку зроблено щодо трудової діяльності позивача - учень машиніста бурової установки, машиніст бурової установки дільниці №24 шахти "Козацька" (до до 22.08.2022 шахта "Гвардійська") АТ "КРИВБАС-ЗАЛІЗРУДКОМ" (період роботи з14.06.2010 по 05.10.2012).

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер 125/25/1489/В, дата прийняття рішення 29.08.2025, номер рішення 125/25/1489/Р) позивачу встановлено третю групу інвалідності з 29.08.2025 (пункти 17.1.5. та 17.1.6.).

Обґрунтування рішення експертної команди за результатами оцінювання: згідно скарг, анамнезу захворювання, даних об`єктивного огляду, лабораторних та інструментальних методів обстежень, встановлено ІІI групу інвалідності на 1рік (професійне захворювання, акт П4 від 12.06.2025). Встановлено 65% втрати працездатності (в тому числі 30% - радикулопатія, 20% - вібраційна хвороба, 10% - хронічний (пиловий) бронхіт, 5% - туговухість) на 1 рік. Протипоказана важка фізична праця, робота в умовах вібрації, пилу, шуму, переохолодження (пункт 16).

Пунктами 17.2.3 - 17.2.5. професійне захворювання, 65%, встановлено з 12.06.2025.

Дата повторного оцінювання відсотка непрацездатності 01.09.2026 (пункт 17.2.6).

Дата повторного оцінювання 01.09.2026 (пункт 17.1.10).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії закладу охорони здоров`я (Відокремленого підрозділу "Науково-практичного медичного центру професійного здоров`я Національного університету охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика"), що має право встановлювати остаточний діагноз хронічних професійних захворювань про наявність хронічного професійного захворювання від 07.05.2025 №18/219 щодо ОСОБА_1 , зроблено наступний висновок: Радикулопатія попереково-крижова LS-S1з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні протрузії дисків L4-L5, L-S1, часто рецидивючий перебіг, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів R І ст. (ПФ другого ступеня). Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативно- сенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів R 1 ст. (ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями. Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії збронхообструктивним синдромом. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової.

Захворювання професійні 07.05.2025.

На підтвердження погіршення стану здоров`я та проходження медичного лікування, позивачем долучено до матеріалів виписки із медичної картки та виписні епікризи.

Позивач зазначає, що внаслідок отриманого професійного захворювання було порушено та порушуються мої нормальні життєві зв`язки та я позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання: змінився характер життя, приступи болю не дають спокійно відпочивати, до появи захворювання був активною людиною, в даний час будь-яке навантаження викликає біль, позбавився можливості реалізувати своє уміння працювати, виконувати будь-яку фізичну роботу, рухатися легко і вільно, весело відпочивати, знаходитися серед людей, повноцінно спілкуватися з людьми. Всі ці обставини є наслідками професійного захворювання, які викликають у позивача страждання і переживання, почуття приниженості, неповноцінності. Заподіяне з вини підприємства професійне захворювання викликає у позивача фізичні і моральні страждання, порушило звичний спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації життя, для підтримки здоров`я, порушило нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, порушення відносин з оточуючими людьми. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в житті є незворотними, усвідомлення чого, також завдає позивачу душевного болю та страждань. Внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуваю психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному станах.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо моральної шкоди

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 2 ст.153 Кодекс законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно статті 153 Кодекс законів про працю України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

У відповідності зі ст.237-1 Кодекс законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяне позивачу під час виконання трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які полягають у перенесенні фізичного болю, в суттєвому порушенні функцій організму, обмеженні можливості вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, постійному перенесенні страждань у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, отримання лікування.

Зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, яке призвело до втрати позивачем професійної працездатності в ступені 65%, тому суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях (Шевченко проти України, Харук та інші проти України, Скордіно проти Італії) і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати професійної працездатності, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 100 000,00 грн, що буде помірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.

Також, відповідач звернувся до суду із заявою про часткове визнання позову, в обґрунтування якої зазначив, що діюче законодавство України не визначає єдиного механізму визначення розміру моральної шкоди, водночас Кодекс законів про працю та Закон України "Про колективні договори і угоди" передбачають можливість врегулювання відповідних компенсацій у колективному договорі. В 2020 році між відповідачем, як роботодавцем та трудовим колективом, в особі виборних профспілкових органів, був укладений колективний договір на 2020 - 2022 роки, котрий 01.07.2024 доповнено пунктом 25.19, що встановлює механізм розрахунку компенсації моральної шкоди працівникам (у тому числі звільненим) у разі професійного захворювання або нещасного випадку на виробництві. Формула визначення суми враховує стаж роботи у шкідливих умовах, розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня відповідного року, відсоток втрати працездатності та коефіцієнт 1,25 за відсутності вини працівника. У випадку позивача, який має 2 роки 4 місяці стажу у шкідливих умовах, 65 % втрати працездатності та не має встановленої вини, компенсація складає 13 000 грн (2х8000х(65/100)х1,25. Натомість заявлений позивачем розмір 1000 000,00 грн відповідач вважає занадто завищеним та таким що має ознаки невиправданого збагачення за рахунок відповідача, який перебуває у тяжкому фінансовому стані.

Заперечуючи проти поданої заяви позивач зазначив, Він звільнився з підприємства Відповідача, у зв`язку з чим на нього не поширюються положення Колективного договору АТ «Кривбасзалізрудком». В позовній заяві позивач оцінив розмір моральної шкоди в тому розмірі, який, на мою думку, відповідає заподіяним мені моральним стражданням, зокрема, врахував свій стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у моїх життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь вини підприємства, основні засади розумності, виваженості та справедливості. Оскільки між мною та Відповідачем не укладено договору про відшкодування моральної шкоди, я звернувся за захистом свого порушеного права саме до Суду.

Статтею 191 Господарського процесуального кодексу України установлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Господарський суд приймає заяву відповідача про часткове визнання позову, проте, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, їх незворотного характеру, встановленого розміру втрати професійної працездатності, характеру фізичних страждань та постійного дискомфорту, а також обмеження можливості здійснювати звичайні повсякденні дії, що призводить до істотної зміни життєвих умов позивача.

Додатково суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження волевиявлення позивача щодо застосування пункту 25.19 Колективного договору АТ "Криворізький залізорудний комбінат", а також доказів досягнення між позивачем та АТ "Криворізький залізорудний комбінат" погодження щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Отже, застосування пункту 25.19 Колективного договору у даному випадку є неможливим і не може бути підставою для зменшення заявлених вимог.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо оподаткування суми моральної шкоди

Господарський суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі №235/3143/24 (провадження № 61-14246св24) вказав, що обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Необґрунтованим є вирішення судами у цій цивільній (господарській) справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми "без утримання податків та інших обов`язкових платежів".

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання даних позовних вимог, належний розмір судового збору складає 2422,40 грн.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті у сумі 13 000,00 грн, господарський суд вважає за необхідне стягнути несплачений судовий збір в розмірі 2264,95 грн. грн з відповідача безпосередньо на користь державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я на виробництві (професійним захворюванням) у розмірі 100 000,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 2264,95 грн - судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя С.В. Мартинюк