ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" листопада 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1799/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

секретаря судового засідання: Бурмехи В.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бондар А.Г. - самопредставництво,

від відповідача: Коцар О.С. - за довіреністю від 12.09.2023,

від третьої особи: Малявкін А.Б. - самопредставництво,

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу №916/1799/25 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська,1, м. Одеса, 65039, e-mail: , ) до Приватного акціонерного товариства ВФ УКРАЇНА (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської обласної (військової) державної адміністрації (, пр-т Шевченка 4, м. Одеса, 65032), Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029) про стягнення неустойки у розмірі 503 525,49 грн за прострочення повернення об`єкта за договором оренди №ТГО-74/10 від 01.01.2010,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.01.2010 між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» та Закритим акціонерним товариством «Український мобільний зв?язок» було укладено договір оренди № TTO-74/10, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: у вигляді відкритої площадки на покрівлі ЦТП загальною площею 7,0 кв. м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 33а, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2010 до договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010. 01.04.2018 було укладено додатковий договір № 2 про внесення змін до договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010, яким змінено орендодавця КП «ТМО» на Департамент комунальної власності Одеської міської ради та орендаря на ПрАТ «ВФ Україна». При цьому, позивач стверджує, що договір оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010 припинив свою дію - 01.06.2021, однак, згідно акту від 03.04.2025 обстеження об?єкта оренди, індивідуального визначеного майна у вигляді відкритої площадки на покрівлі ЦТП загальною площею 10,0 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 33а, комісією у складі уповноважених осіб Департаменту зафіксовано, що станом на 03.04.2025 орендар продовжував використовувати об?єкт оренди, тим самим порушуючи умови договору щодо його припинення у зв?язку із закінченням строку дії договору. На підставі викладеного, позивачем нараховано до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 442 813,47 грн за прострочення виконання зобов?язань щодо повернення об?єкта оренди, яка розрахована у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення за період з 02.06.2021 по 30.04.2025.

03.06.2025 за вх.№ 17590/25 до суду від ПрАТ ВФ УКРАЇНА надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає про те, що товариство є суб`єктом критичної інфраструктури. Відповідач постійно та в повному обсязі виконував всі взяті не себе зобов`язання, що були передбачені умовами укладеного договору оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010, у тому числі, щодо вчасної та в повному обсязі сплати всіх орендних платежів за договором оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010 до дня звернення позивачем з даною позовною заявою, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2021 по 31.03.2025 за договором оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010, з якого вбачаєтеся, що відповідно до бухгалтерського обліку відповідача у ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» відсутня будь-яка заборгованість по сплаті орендної плати по договору оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010 станом на 01.04.2025, а також платіжними дорученнями, актами виконаних робіт та бухгалтерською довідкою про проведені оплати за період з 01.05.2021 по 31.03.2025. За таких обставин, відповідач вважає, що вимоги позивача та підстави для задоволення судом у повному обсязі зазначених вимог позивача до відповідача щодо стягнення неустойки за період в який позивач отримував оренду плату є безпідставними, оскільки одночасне нарахування та стягнення (сплата) орендної плати за фактичне користування орендованим майном та неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦКУ, за один і той же період користування майном після закінчення строку дії договору оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010 є неможливим, з підстав, того що є фактичним притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення та приводить до фактичного стягнення потрійного розміру орендної плати, а саме безпосередньо орендної плати, а також неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У відповіді на відзив від 04.06.2025 за вх.№ 17809/25 ДКВ ОМР відмітило про те, що строк дії договору оренди закінчився 01.06.2021, а відповідач, з огляду на відсутність нового договору, користується майном без правових підстав, порушуючи ст. 785 ЦК України. При цьому, позивач зауважує, що відповідач не подав у встановленому законом порядку заяву про продовження договору та не виконав обов`язку щодо повернення майна, що підтверджено як актом обстеження, так і відсутністю акта повернення, що, в свою чергу, істотно суперечить п. 5.1.5. договору оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010, відповідно до якого у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язується повернути орендодавцеві орендоване майно.

Також, позивач вважає, що твердження відповідача про виконання зобов`язань через взаємозалік з КП «ТМО», який є балансоутримувачем майна за договором оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010, не має значення для правовідносин з Департаментом, адже останній є орендодавцем відповідно до умов договору оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010 та додаткової угоди №1 від 16.04.2018. Фінансові операції між ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» та КП «ТМО» не можуть замінити виконання обов`язків перед позивачем. Разом з тим, позивач зазначає, що абз. 4 п. 1.4. додаткового договору №1 від 16.04.2018 передбачено, що розподіл щомісячної суми орендної плати та перерахування її на рахунок балансоутримувача та орендодавця проводиться орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік. Згідно з рішеннями Одеської міської ради «Про бюджет міста» (2018-2021) орендні платежі розподіляються орендарем у наступному порядку, а саме у разі, якщо балансоутримувачем є комунальні підприємства, засновником яких виступає Одеська міська рада, крім комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» (орендодавець Департамент комунальної власності Одеської міської ради): 95 відсотків коштів за оренду майна, включаючи податок на додану вартість, які є джерелом доходів відповідних комунальних підприємств та використовуються на поповнення власних обігових коштів, орендар перераховує на рахунок комунального підприємства балансоутримувача; 5 відсотків, включаючи податок на додану вартість, перераховуються орендарем на рахунок департаменту комунальної власності Одеської міської ради, відкритий в управлінні Державної казначейської служби у м. Одесі Одеської області, в порядку, визначеному п. 24 цього рішення. Водночас, позивач наголошує, що ним не піднімалось питання щодо порушень Відповідачем умов Договору у частині розрахунків та орендної плати. Разом з тим, твердження відповідача щодо наявності взаємозаліку з КП «ТМО» жодним чином не можуть свідчити про належне виконання зобов`язань перед орендодавцем Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, оскільки такі фінансові операції відбувалися поза межами договірних правовідносин, встановлених між сторонами основного договору оренди.

Крім цього, позивач вважає, що посилання відповідача на те, що об`єкт є частиною критичної інфраструктури, не спростовує ані юридичного факту припинення дії договору оренди, ані обов`язку повернення майна після закінчення строку його дії. Наявність телекомунікаційного обладнання на даху будівлі, навіть якщо воно забезпечує важливі функції, не надає відповідачу права безстроково користуватися об`єктом комунальної власності.

У поясненнях від 09.10.2025 за вх.№ 31608/25 та від 20.10.2025 за вх.№ 33017/25 відповідач вказує на те, що відповідно до ч.3 ст. 188 ПКУ до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. ст. 185, 188 ПКУ, неустойка не вважається об`єктом оподаткування ПДВ, тому при стягненні неустойки ПДВ не має включатися до її складу. Враховуючи вищенаведене, на думку відповідача, неустойка не може перевищувати 156891,648 грн, виходячи із розрахунку: 4 120,09 (оплата за квітень 2021) х 48 (місяців пред`явленої неустойки (травень 2021 квітень 2025) = 197 764,32 грн, 196 114,56 грн.(неустойка) 38 242,33 (ПДВ) = 157872,22 грн. Враховуючи також розподіл коштів 95/5 %, відповідач вважає, що сума стягнутих з відповідача коштів не може бути більшою: 5% від 156891,648 грн, а саме: 7 893,61 грн.

22.10.2025 до суду від ДКВ ОМР надійшла заява за вх.№ 33267/25 про збільшення розміру позовних вимог, в якій Департамент зазначає про те, що 06.10.2025 між ДКВ ОМР, ПрАТ ВФ Україна та балансоутримувачем КП Теплопостачання міста Одеси було підписано акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності. На підставі цього, Департаментом здійснено новий розрахунок неустойки за період з 01.06.2021 (дата припинення договірних відносин) по 06.10.2025 (дата підписання акту), яка складає 503 525, 49грн.

Протокольною ухвалою суду від 22.10.2025 прийнято до розгляду заяву ДКВ ОМР від 22.10.2025 за вх.№ 3267/25 про збільшення розміру позовних вимог.

03.11.2025 за вх.№ 34713/25 та 20.11.2025 за вх.№ 37077/25 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких ПрАТ ВФ Україна підтримало раніше викладені правові позиції, а також виклало клопотання про розрахування неустойки відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України виходячи із розміру орендної плати станом на день припинення договору оренди № ТГО-74/10 від 01.01.2010 без застосування індексу інфляції, також, відповідач вважає, що позивач не є уповноваженим щодо нарахування неустойки.

Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі №916/1799/25; постановлено розглядати справу №916/1799/25 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання суду на 09.06.2025 о 10:20.

У підготовчому засіданні 09.06.2025 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 07.07.2025 о 11:50.

У підготовчому засіданні 07.07.2025 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 18.08.2025 о 11:00.

У підготовчому засіданні 18.08.2025 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 03.09.2025 о 10:30.

У підготовчому засіданні 03.09.2025 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 06.10.2025 о 10:00.

Ухвалою суду від 03.09.2025 задоволено клопотання ПрАТ ВФ УКРАЇНА про залучення третіх осіб, викладене у відзиві від 03.06.2025 за вх.№ 17590/25 по справі №916/1799/25; залучено до участі у справі №916/1799/25 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеську обласну (військову) державну адміністрацію (, пр-т Шевченка 4, м. Одеса, 65032) та Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (, вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029).

У підготовчому засіданні 06.10.2025 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 22.10.2025 о 11:30.

У підготовчому засіданні 22.10.2025 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу № 916/1799/25 до розгляду по суті на 24.11.2025 о 11:00.

Ухвалою суду від 22.10.2025 задоволено заяву ПрАТ ВФ УКРАЇНА від 20.10.2025 за вх.№ 33030/25 про закриття провадження в частині позовних вимог у справі №916/1799/25; закрито провадження по справі №916/1799/25 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська,1, м. Одеса, 65039, e-mail: , ) до Приватного акціонерного товариства ВФ УКРАЇНА (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської обласної (військової) державної адміністрації (, пр-т Шевченка 4, м. Одеса, 65032), Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029) в частині виселення ПрАТ ВФ УКРАЇНА з окремого індивідуально визначеного майна у вигляді відкритої площадки на покрівлі ЦТП загальною площею 10,0 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 33а.

У судовому засіданні 24.11.2025 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 26.11.2025 о 12:20.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

01.01.2010 між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Український мобільний зв?язок» (Орендар) було укладено Договір оренди, відповідно до умов якого - Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: у вигляді відкритої площадки на покрівлі ЦТІ загальною площею 10,0 кв. м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 33а (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.п. 10.1., 10.6. Договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 цей договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі орендованого майна та діє на протязі одного року. Договір вважається автоматично продовженим на той самий строк (1 рік) у разі відсутності заяв сторін про припинення дії договору.

Факт передачі майна Орендарю було зафіксовано відповідно до акту приймання-передачі від 01.01.2010 до Договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010, засвідченого підписами уповноважених осіб Орендодавця та Орендаря та скріпленого печатками сторін. Відповідно до додаткової угоди від 01.05.2010 до Договору оренди внесено зміни у преамбулі договору та зміни в порядку розрахунку орендної плати.

Додатковою угодою №1 від 01.04.2016 до Договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 сторони за взаємною згодою домовились, серед іншого, про наступне. Викласти п. 1.1. Договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 в наступній редакції: «Орендодавець передає. а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно впорядкування у вигляді відкритої площадки на покрівлі ЦТП площею 10,0 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, зул. Академіка Корольова, 33а, що знаходиться на балансі Орендодавця, вартість якого на момент укладання договору складала 17252,00 грн. Внесено зміни у частині порядку розрахунків за цим договором.

01.04.2018 між сторонами було укладено Додатковий договір № 2 про внесення змін до Договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010, яким змінено Орендодавця на Департамент комунальної власності Одеської міської ради та Орендаря на ПрАТ «ВФ Україна». КП «ТМО» визначено у вказаному Додатковому договорі як Балансоутримувача.

Додатковим договором №2 від 16.04.2018 до Договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 внесено зміни до п. 1.4. Договору оренди та викладено його у наступній редакції: «Розподіл щомісячної суми орендної плати та перерахування її на рахунок Балансоутримувача та Орендодавця проводиться Орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік».

З огляду на відсутність заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010, передбаченої п.10.6. Договору оренди, договір оренди було неодноразово автоматично продовжено після 01.06.2018, а саме на 1 рік декілька разів поспіль: до 01.06.2019, до 01.06.2020, до 01.06.2021 кінцевий термін дії договору оренди.

Відповідно до акту обстеження об?єкта оренди, індивідуального визначеного майна у вигляді відкритої площадки на покрівлі ЦТП, загальною площею 10,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 33а, комісією у складі уповноважених осіб Департаменту зафіксовано, що станом на 03.04.2025 Орендар продовжує використовувати об?єкт оренди, тим самим порушуючи умови договору щодо його припинення у зв?язку із закінченням строку дії договору. Фото фіксації з місця обстеження було додано до матеріалів справи.

06.10.2025 між ДКВ ОМР, ПрАТ ВФ Україна та балансоутримувачем КП Теплопостачання міста Одеси було підписано акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності.

Позивачем надано до матеріалів справи розрахунок неустойки у розмірі 503 525, 49грн за період з 01.06.2021 по 06.10.2025.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення сторін, мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Частинами 1, 2, 3, 4, 9 ст. 18 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством. Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем. Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування. Після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями ст. 549 ЦК України визначено загальне поняття штрафних санкцій, яке у господарському судочинстві включає неустойку, штраф, пеню, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил господарської діяльності, невиконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. За порушення такого зобов`язання (якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення).

Отже, в розумінні загальних та спеціальних норм права, санкція (неустойка) яка передбачена ст. 785 ЦК України є мірою відповідальності, визначеною законодавцем за неправомірне користування майном після припинення договору. З огляду на те, що зазначена міра відповідальності застосовується до триваючого правопорушення (неповернення майна орендодавцю), санкція також має характер тривалості у часі (зобов`язання сплатити подвійну плату за користування річчю за весь час неправомірного користування майном). Відтак, зазначена санкція (неустойка), як така, що визначена спеціальною нормою права має певні особливості у застосуванні в порівнянні з іншими штрафними санкціями, які охоплюються загальними визначеннями ст. 549 ЦК України. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наявність обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом, 01.01.2010 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ПрАТ «ВФ Україна», КП «ТМО» - балансоутримувач було укладено договір оренди № TTO-74/10, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткового договору № 2 від 01.04.2018, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: у вигляді відкритої площадки на покрівлі ЦТП загальною площею 10,0 кв. м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 33а, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2010 до договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010. При цьому, договір оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 неодноразово було продовжено сторонами, а саме кінцевий термін дії договору оренди було продовжено до 01.06.2021.

03.10.2019 набрав законної сили Закон України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до положень якого будь-яке подальше продовження договору могло здійснюватися виключно у встановленому законом порядку, який вимагає дій орендаря подання заяви, оцінки, рецензії. Між тим, ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» не було подано такої заяви та не здійснено дій для приведення договору у відповідність із чинним ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», а тому, суд доходить висновку, що термін дії договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 сплив - 01.06.2021 та продовжений сторонами не був. Таким чином, із закінченням 01.06.2021 строку дії договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010, відповідач, з огляду на відсутність укладення нового договору оренди, користувався орендованим майном без правових підстав, порушуючи ст. 785 ЦК України, так як ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» було повернуто орендоване майно за договором оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 лише 06.10.2025, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом повернення з оренди нерухомого майна та не заперечується сторонами, з урахуванням викладеного, суд зазначає, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. З цього приводу ВС викладені висновки у постанові від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.

На підставі викладеного, позивачем нараховано до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 503 525, 49грн за прострочення виконання зобов?язань щодо повернення об?єкта оренди, яка розрахована у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення за період з 01.06.2021 по 06.10.2025.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки за період з 01.06.2021 по 06.10.2025 у розмірі 503 525, 49грн, суд встановив, що вказаний розрахунок є частково необґрунтованим з огляду на таке.

Позивачем не було враховано висновки, наведені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19, відповідно до яких при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною 2 статті 785 ЦК за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном. Такі висновки Верховного Суду ґрунтуються на тому, що застосування будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань до юридичної особи не віднесено законодавцем до об`єктів оподаткування ПДВ. Основою для розрахунку ПДВ виступає додана вартість - знов створена вартість підприємством за рахунок його власних факторів виробництва (землі, капіталу, робочої сили, підприємництва тощо). Додана вартість (Value Added) це різниця між вартістю продукції, яку випускає підприємство, та вартістю засобів виробництва які ним використовуються; це вартість, яка додається в процесі виробництва товарів до вартості сировини, матеріалів, палива на кожній стадії руху товарів від виробника до споживача; це вартість послуги, яка надана юридичною особою до закупленої сировини та матеріалів своїми факторами виробництва; це чистий внесок фірми у створення товару. Виходячи з аналізу частини 2 статті 785 ЦК України, неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення її повернення, враховуючи природу її виникнення, не генерує додану вартість, оскільки не є товаром або послугою, її виникнення не пов`язане з впливом дій виробника/надавача послуг, розмір такої неустойки не залежить від вартості використаних продавцем/надавачем послуг сировини, інших товарів та додаткових послуг. Неустойка, нарахована на підставі частини 2 статті 785 ЦК, є спеціальною санкцією за порушення законодавства, вона не може бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість в силу своєї правової природи як міри відповідальності. За таких обставин, виключенню підлягає сума ПДВ, нарахована на орендну ставку.

Поряд із цим, суд вважає за необхідне звернутися також до висновків, викладених у постанові Верховного суду від 27.05.2025 у справі Начало формы904/8325/21, де викладено наступне: Як вже зазначалося, частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено право наймодавця вимагати від наймача, у разі невиконання ним обов`язку щодо повернення речі, сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі. За умовами пункту 3.1 договору оренди, укладеного між сторонами, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2011 року - 4 437,63 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2011 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індексації за вересень. Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором оренди у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ. Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві. Такий правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19. Ураховуючи наведені положення законодавства можна дійти висновку про те, що з моменту припинення договору оренди та до часу повернення орендарем майна, орендодавець має право здійснити нарахування неустойки відповідно до положень частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної плати за найм речі, тобто орендної плати. При цьому розмір такої неустойки має розраховуватися виходячи із розміру орендної плати станом на день припинення договору оренди майна. Проте суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги про стягнення неустойки відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, не звернули уваги на те, що позивачем розрахунок неустойки зроблено із застосуванням індексу інфляції, який нараховується, у свою чергу, на орендну плату. З урахуванням викладеного для правильного вирішення спору у справі, яка розглядається, необхідним є встановлення обставин щодо правильності розрахунку неустойки, нарахованої позивачем відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, а тому суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог..

З огляду на вищевикладене, виключенню судом підлягає також застосований індекс інфляції, нарахований на орендну ставку. Відтак, розмір неустойки слід розраховувати виходячи із розміру орендної плати станом на день припинення договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010, а саме - 01.06.2021, оскільки відповідачем не було подано відповідних заяв про продовження терміну дії договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX від 03.10.2019.

Крім того, позивач безпідставно визначив кінцевий термін нарахування неустойки 06.10.2025 (дата виселення відповідача з орендованого приміщення), оскільки 06.10.2025 відповідач був виселений з орендованого приміщення. Наразі, суд вважає належним періодом нарахування неустойки за прострочення виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди за період з 01.06.2021 по 05.10.2025. Судом здійснено перерахунок ставки орендної плати без ПДВ та індексу інфляції за жовтень 2025 року 2025: 4155,18 : 30 х 5 = 692,53 грн.

Таким чином, судом здійснено перерахунок неустойки за період з 01.06.2021 по 05.10.2025 відповідно до розміру орендної плати без ПДВ та індексу інфляції станом на день припинення договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010, а саме за розміром орендної плати встановленим у травні 2021 році, що складав 4155,18грн, та за підрахунком суду розмір неустойки за означений період становить 216 761,89 грн, що складається з орендної плати станом на день припинення договору оренди № TTO-74/10 від 01.01.2010 4155,18грн без ПДВ та індексу інфляції за травень 2021 року та 692,53 грн за 5 днів прострочення у жовтні 2025 році, розраховані судом за формулою (4155,18грн х 52 міс. Х 2 + 692,53грн).

Щодо тверджень відповідача стосовно стягнення лише 5% неустойки передбаченою ч. 2 ст. 785 ЦК України на користь позивача, слід звернутися до судової практики, а саме до Постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 по справі, де колегія суддів дійшла висновку про те, що: "Стосовно позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення повернення приміщення за період з вересня 2021 року по серпень 2022 року у розмірі 14775,06 грн колегія суддів зазначає, що наслідки невиконання обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві регламентує частина друга статті 785 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Натомість у цій справі вимога про стягнення неустойки за прострочення повернення приміщення заявлена не наймодавцем (орендодавцем) майна Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, а Одеським національним медичним університетом - балансоутримувачем майна, який в силу частини другої статті 785 Цивільного кодексу України не наділений правом на стягнення такої неустойки".

Отже, правом щодо стягнення неустойки, як штрафної санкції за прострочення повернення об`єкта, наділений виключно орендодавець, в даному випадку ДКВ ОМР, оскільки наслідки невиконання обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві регламентує ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відтак, судом не беруться до уваги твердження відповідача стосовно стягнення з відповідача на користь позивача лише 5% неустойки передбаченою ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Враховуючи викладене, судом підлягають частково заявлені ДКВ ОМР позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ ВФ УКРАЇНА неустойки за несвоєчасне повернення відповідачем орендованого нежитлового приміщення за період з 01.06.2021 по 05.10.2025 у розмірі 216 761,89 грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3 251,43грн.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська,1, м. Одеса, 65039, e-mail: , ) до Приватного акціонерного товариства ВФ УКРАЇНА (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської обласної (військової) державної адміністрації (, пр-т Шевченка 4, м. Одеса, 65032), Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029) про стягнення неустойки у розмірі 503 525,49 грн за прострочення повернення об`єкта за договором оренди №ТГО-74/10 від 01.01.2010.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства ВФ УКРАЇНА (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська,1, м. Одеса, 65039, ) 216 761 (двісті шістнадцять тисяч сімсот шістдесят одну) грн 89 коп неустойки, 3 251 (три тисячі двісті п`ятдесят одну) грн 43 коп судового збору.

3. Відмовити у решті частини заявлених Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська,1, м. Одеса, 65039, e-mail: , ) позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 листопада 2025 р.

Суддя І.А. Малярчук