ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2025 р. м. ХарківСправа № 922/2828/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Шаповаловій Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Енерго", 02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 16
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд", 61022, м. Харків, вул. Іванівська, буд. № 1, офіс № 34
простягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача: Кругленко М.С. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);

відповідача: Маленко Ю.А.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міра Енерго" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд" про стягнення попередньої оплати (авансу) за договором № 016387-1 від 13.11.2023 року у розмірі 5 353 254,42 грн., пеню у сумі 2 804 693,43 грн. Всього 8 157 947,85 грн.

Також до стягнення заявлений судовий збір у сумі 122 369,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору № 016387-1 від 13.11.2023 року в частині своєчасного виконання робіт визначених умовами договору.

Ухвалою суду від 19.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03 вересня 2025 року о 13:00 год.

01.09.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 19977/25) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом вищевказані документи долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом відповідно до вимог частини 3 статті 177 господарського процесуального кодексу України за власної ініціативи продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання позивача (вх. № 19977/25 від 01.09.2025 року) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 01 жовтня 2025 року о(б) 12:00 год.

25.09.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 22314/25) про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача.

01.10.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив (вх. № 22767/25.

Ухвалою суду від 01.10.2025 року відзив вх. № 22767/25 від 01.10.2025 року - повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 01.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 02 жовтня 2025 року о(б) 14:00 год.

01.10.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив та клопотання про поновлення строків для надання відзиву (вх. № 22782/25).

Ухвалою суду від 02.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання про поновлення строку на подання відзиву в порядку частини 5 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, поновлено строк на подання відзиву, вищевказані документи долучено до матеріалів справи, постановлено, що подальший розгляд вести із його урахуванням.

Ухвалою суду від 02.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом закрито підготовче засідання у справі, та призначено справу до розгляду по суті на 31 жовтня 2025 року о(б) 12:30 год.

07.10.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. 3 23171/25).

17.10.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" через канцелярію суду надійшла заява (вх. 24213/25 від 17.10.2025 року) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28.10.2025 року заяву (вх. 24213/25 від 17.10.2025 року) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено частково.

Ухвалою суду від 02.10.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до 19.11.2025 року о(б) 13:30 го. Також, судом задоволено усне клопотання представника позивача про проведення наступного удового засідання в режимі відеоконференції.

Присутній у судовому засіданні 19.11.2025 року повноважений представник позивача в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів позовні вимоги підтримав повному обсязі, та просив позов задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 19.11.2025 року уповноважений представник відповідача зазначив що проти задоволення позову заперечує, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд у судовому засіданні 19.11.2025 року перейшов до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі чим, судом було оголошено рішення скорочене (вступну та резолютивну) чистини.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 13.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міра Енерго" (позивач, генеральний підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд" (відповідач, субпідрядник) було укладено договір № 016387-1.

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що предмет договору: Реконструкція ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), (0160-4 Реконструкція.

Згідно пункту 1.2. договору, субпідрядник зобов`язується виконати за завданням Генерального підрядника (додаток 1 до договору) комплекс робіт з реконструкції ПС 330 кВ «Білоцерківська» з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв № новий), Київська обл., Білоцерківськй р-н, с. Томилівка, вул. Узинська, 10, з передачею Генеральному підряднику результату робіт (закінчені роботи), а Генеральний підрядник зобов`язується відповідно до Правил безпечної експлуатації електроустановок організувати допуск Підрядника до фронту робіт (будівельного майданчика), передати затверджену Генеральним підрядником в обсязі достатньому для виконання робіт проектну документацію, прийняти належно виконані роботи та здійснити оплату прийнятих належно виконаних робіт на умовах договору.

Обсяги, показники реконструкції: характеристика робіт, обсяг та місце виконання робіт, перелік устаткування, інших матеріальних ресурсів, що повинні застосовуватися при виконанні робіт на зазначеному в цьому пункті договору об`єкті замовника, вимоги до виконання, якості робіт та ресурсів, перелік документації визначаються відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації та інших умов договору (пункт 1.3. договору).

Валютою договору є українська національна валюта гривня (UAH (980)).

Вартість будівельних робіт, яка відповідно до додатку 1 до договору становить 12 748 741, 67 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 2 549 748,33 грн., що разом становить 15 298 490,00 грн. Ціна договору може бути зменшена за домовленістю сторін у випадках, визначених чинним законодавством України та (або) договором. В ціну договору включені всі витрати, які здійснює субпідрядник з метою виконання цього договору. (пункти 2.1. 2.4. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору, сторони погодили, що розрахунки за будівельні роботи проводяться шляхом:

3.1.1. Перерахування попередньої оплати на виконання будівельних робіт, в розмірі не більше 30% ( відсотків) від вартості будівельних робіт, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання від субпідрядника рахунку-фактури, наданого субпідрядником. За наявності фінансування Генеральний підрядник залишає за собою право на здійснення додаткового авансування.

3.3.2. Проміжних платежів за виконані будівельні роботи, протягом 20 (двадцять) робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за звітний місяць за формою № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт витрати за формою № КБ-3, на підставі рахунку-фактури, наданого субпідрядником з пропорційним вирахуванням суми отриманого авансу на виконання робіт згідно пунктом 3.3.1., протягом всього строку виконання будівельних робіт.

Пунктом 4.1. договору, визначено обов`язки субпідрядника зокрема:

4.1.1. виконати роботу відповідно до вимог Генерального підрядника, а також чинних на території України актів, норм, правил у встановлені договором строки;

4.1.2. дотримуватись порядку строку виконання робіт вимог щодо чинності дозвільних документів, які згідно із чинним законодавством України надають субпідряднику права на провадження діяльності (за визначеними договором видами робіт), а у разі виникнення обставин, що можуть спричинити дострокове припинення дії будь-якого з таких документів до закінчення строку виконання робіт, негайно повідомити про це Генерального підрядника.

Також, між сторонами було підписано додатки до договору, а саме: № 1 завдання на виконання робіт «Реконструкція ПС 330 кВ «Білоцерківська» з влаштування фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв № новий), Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Томилівка, вул. Узинська, 10»; № 2 локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 на будівельні роботи. Захист АТ 330, локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-02 на зовнішні мережі Будівельні роботи. Захист АТ 330.

За твердженнями позивача, 13.11.2023 року між сторонами було підписано акт прийому передачі будівельного майданчика.

12.02.2024 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 2 до договору, якою пункт 15.1. розділу 15 «Строк виконання зобов`язань та строк дії договору» викладено у наступній редакції:

«15.1. Невід`ємною частиною даного договору є графік виконання робіт (додаток № 3, додаток 3.1.) у якому визначається дати початку та закінчення усіх видів (етапів, комплексі) робіт, передбачених цим договором, але субпідрядник повинен виконати роботи до 04.04.2024 року. Субпідрядник зобов`язати розпочати виконання робіт протягом 2 днів з моменту отримання від генерального підрядника авансу, але не раніше допуску субпідрядника до фронту робіт (будівельного майданчику). Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 30.04.2024 року (включно), а в частині розрахунків до повного виконання».

05.04.2024 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 3 до договору, якою пункт 15.1. розділу 15 «Строк виконання зобов`язань та строк дії договору» викладено у наступній редакції:

«15.1. Невід`ємною частиною даного договору є графік виконання робіт (додаток № 3, додаток 3.1., додаток 3.2.) у якому визначається дати початку та закінчення усіх видів (етапів, комплексі) робіт, передбачених цим договором, але субпідрядник повинен виконати роботи до 24.05.2024 року. Субпідрядник зобов`язати розпочати виконання робіт протягом 2 днів з моменту отримання від генерального підрядника авансу, але не раніше допуску субпідрядника до фронту робіт (будівельного майданчику). Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 24.06.2024 року (включно), а в частині розрахунків до повного виконання».

За твердженнями позивача, останнім на адресу відповідача було направлено лист вих. № 393/08-24 від 26.08.2024 року, у якому останній, просив терміново розпочати передачу виконаних субпідрядником робіт на об`єкті ПС 330 кВ «Білоцерківка».

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення авансових платежів вих. № 543/10-24 від 31.11.2024 року у якій просив повернути суму попередньої оплати (авансового плату) за договором № 016387-1 від 13.11.2023 року.

За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору було перераховано на рахунок відповідача 9 000 000,00 грн. попередньої оплати, про що свідчать платіжні доручення а саме: від 15.11.2023 року № 631 на суму 1 500 000,00 грн.; від 17.11.2023 року № 653 на суму 500 000,00 грн.; від 28.11.2023 року № 722 на суму 1 000 000,00 грн.; від 07.05.2024 року № 205 на суму 4 000 000,00 грн.; від 15.05.2024 року № 247 на суму 2 000 000,00 грн.

Проте, відповідачем в порушення умов договору, роботи було виконано частково на загальну суму 3 646 745,58 грн. (з ПДВ), про що свідчить підписаний між сторонами акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 19.11.2024 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) від 19.11.2024 року.

При цьому, ані повернення суми залишку сплачених коштів за договором, ані доказів щодо повного виконання робіт за договором відповідачем надано не було, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із матеріалів справи, укладений між сторонами договір № 016387-1 від 13.11.2023 року за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до вимог статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частинами 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Тобто ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Таким чином, двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу і водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. Виконання робіт позивачем та прийняття їх відповідачем є обов`язковою передумовою для виконання замовником своїх грошових зобов`язань перед підрядником. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів, які підтверджують обсяги виконаних робіт та їх вартість. Такі документи складаються та підписуються підрядником і передаються замовнику. Після підписання таких документів у замовника виникає обов`язок сплатити виконані роботи в передбачені договором терміни.

З огляду на вищевикладене, в даному випадку, документом, що підтверджує обсяг виконаних робіт та їх вартість є акт приймання виконаних робіт.

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що предмет договору: Реконструкція ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), (0160-4 Реконструкція.

Відповідно до пункту 3.3. договору, сторони погодили, що розрахунки за будівельні роботи проводяться шляхом: 3.1.1. Перерахування попередньої оплати на виконання будівельних робіт, в розмірі не більше 30% ( відсотків) від вартості будівельних робіт, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання від субпідрядника рахунку-фактури, наданого субпідрядником. За наявності фінансування Генеральний підрядник залишає за собою право на здійснення додаткового авансування. 3.3.2. Проміжних платежів за виконані будівельні роботи, протягом 20 (двадцять) робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за звітний місяць за формою № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт витрати за формою № КБ-3, на підставі рахунку-фактури, наданого субпідрядником з пропорційним вирахуванням суми отриманого авансу на виконання робіт згідно пунктом 3.3.1., протягом всього строку виконання будівельних робіт.

Пунктом 15.1. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 05.04.2024 року визначено, що невід`ємною частиною даного договору є графік виконання робіт (додаток № 3, додаток 3.1., додаток 3.2.) у якому визначається дати початку та закінчення усіх видів (етапів, комплексі) робіт, передбачених цим договором, але субпідрядник повинен виконати роботи до 24.05.2024 року. Субпідрядник зобов`язати розпочати виконання робіт протягом 2 днів з моменту отримання від генерального підрядника авансу, але не раніше допуску субпідрядника до фронту робіт (будівельного майданчику). Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 24.06.2024 року (включно), а в частині розрахунків до повного виконання».

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, та про не заперечується сторонами, позивачем на виконання умов договору було перераховано відповідача суму у загальному розмірі 9 000 000,00 грн. попередньої оплати, про що свідчать платіжні доручення а саме: від 15.11.2023 року № 631 на суму 1 500 000,00 грн.; від 17.11.2023 року № 653 на суму 500 000,00 грн.; від 28.11.2023 року № 722 на суму 1 000 000,00 грн.; від 07.05.2024 року № 205 на суму 4 000 000,00 грн.; від 15.05.2024 року № 247 на суму 2 000 000,00 грн.

Натомість, відповідачем роботи за договором було виконано частково, а саме на суму 3 646 745,58 грн. (з ПДВ), про що свідчить підписаний між сторонами акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 19.11.2024 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) від 19.11.2024 року.

Вищевказане не заперечується ані позивачем ані відповідачем у справі.

Отже за розрахунком позивача, сума передоплати за невиконані відповідачем роботи відповідно до умов договору, яку не повернуто відповідачем, становить 5 353 254,42 грн. (9 000 000,00 грн. 3 646 745,58 грн.).

При цьому, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 22782/25 від 01.10.2025 року) зокрема зазначив, що позивачем у порушення умов договору, субпідрядником проектну ті іншу документацію (дозвільну, супроводжувальну і т. ін), необхідну субпідряднику для виконання усіх робіт за договором, до початку виконання робіт генеральним підрядником передано не було.

Також зазначає, що строк виконання зобов`язань за договором встановлений пунктом 15.1 договором. Водночас тим же пунктом встановлено, що перебіг строку виконання робіт за договором починається з моменту передання фронту робіт (будівельного майданчика) та проектної і іншої документації, необхідну субпідряднику для виконання усіх робіт за договором. Через не передання генеральним підрядником субпідрядником проектної і іншої документації, перебіг строку виконання робіт за договором не розпочався, і відповідно не закінчився. Відповідно через не закінчення строку виконання робіт, порушень цього строку з боку відповідача не було. Вказане на думку відповідача свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення суми передплати є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач у наданій до суду відповіді на відзив (вх. № 23171/25 від 07.10.2025 року) зокрема зазначив, що на виконання умов договору позивачем сплачено на рахунок відповідача 9 000 000,00 грн. попередньої оплати. Також зазначає, що 13.11.2023 року на підставі акту прийому-передачі позивач передав, а відповідач прийняв будівельний майданчик, який відповідав вимогам будівельного виробництва та технічним регламентам. Таким чином, враховуючи, що будівельний майданчик був прийнятий відповідачем 13.11.2023 року, а аванс отриманий 15.11.2023 року, то у такому разі, протягом наступних 2-х днів (тобто, не пізніше 17.11.2023 року) відповідач повинен був приступити до виконання робіт за договором, у зв`язку із чим, доводи представника відповідача про те, що строк виконання робіт за договором не розпочався, є безпідставними.

Також позивач зазначає, що поза увагою відповідача залишено пункті 16.8. договору, де зазначено, що у разі коли правова підстава для утримання авансу субпідрядником відпала (розірвання договору, відмова від зобов`язання, тощо), всі авансові платежі, які не підтверджено відповідними актами, підлягають поверненню генеральному підряднику протягом 3 (трьох) банківських днів з дня розірвання договору чи отримання відповідної вимоги генерального підрядника. Схожі за змістом положення викладено в пункті 3.6. договору. Зазначену вище вимогу за вих. №543/10-24 від 31.10.2024 року про повернення авансових платежів позивач надіслав на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення 04.11.2024 року, яку відповідачем залишено без відповіді. Таким чином, закінчення строку дії договору та невиконання відповідачем робіт у повному обсязі у встановлений договором строк, є підставою для стягнення з нього на користь позивача суми отриманих авансових платежів в розмірі, що не покритий актом №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 19.11.2024 року, та становить 5 353 254,42 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву відповідача (вх. № 22782/25 від 01.10.2025 року) та відповідь на відзив позивача (вх. № 23171/25 від 07.10.2025 року), не приймає вищевикладені заперечення відповідача з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 598, 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із пункту 3.6. договору, у разі порушення договірних зобов`язань з вини субпідрядника, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними актами, підлягають поверненню Генеральному підряднику протягом 2 (двох) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги Генерального підрядника з урахуванням процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України, у розмірі облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня порушення договірних зобов`язань субпідрядником і до дня повернення невитраченого авансу, незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги Генерального підрядника чи ні.

Крім того, пунктом 16.8. договору визначено, що у разі коли правова підстава для утримання авансу субпідрядником відпала (розірвання договору, відмова від зобов`язань, тощо), усі авансові платежі, які не підтверджені відповідними актами, підлягають поверненню генеральному підряднику протягом 3 банківських днів з дня розірвання договору чи отримання відповідної вимоги генерального підрядника.

При цьому, у матеріалах справи наявна вимога позивача вих. № 543/10-24 від 31.11.2024 року, у якій просив повернути суму попередньої оплати (авансового плату) за договором № 016387-1 від 13.11.2023 року.

Також наявний підписаний між сторонами 13.11.2023 року акт прийому передачі будівельного майданчика.

Вищевказане спростовує викладені у відзиві на позовну заяву твердження відповідача.

Також, суд враховує, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (подібний за змістом висновок викладений, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 918/631/19 та у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 910/12382/17).

При цьому, відповідачем будь яких інших доказів у підтвердження викладених у відзиві обставин в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України до суду надано не було, а самі лише посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на обставини які не підтверджені належними та допустимими доказами, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки відповідачем станом на час розгляду справи не надано до суду доказів виконання робіт у повному обсязі або повернення позивачу залишку суми передоплати, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення попередньої оплати (авансу) за договором № 016387-1 від 13.11.2023 року у розмірі 5 353 254,42 грн., підлягають до задоволення.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачем було нарахована відповідачу пеню у сумі 2 804 693,43 грн. відповідно до наданого розрахунку.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно положень пункту 11.3 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язань (виконання робіт, поставки матеріальних ресурсів тощо), субпідрядник сплачує генеральному підряднику пеню згідно з частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1 % вартості зобов`язань, строк виконання яких порушений, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів, субпідрядник повинен додатково сплатити генеральному підряднику штраф у розмірі 7 % від вказаної вартості.

Для вимог про стягнення з субпідрядника штрафних санкцій застосовується строк позовної давності три роки (пункт 11.7. договору).

Судом здійснено перевірку нарахованої позивачем відповідачу пені у сумі 2 804 693,43 грн. відповідно до наданого розрахунку за період;

- з 25.05.2024 року по 18.11.2024 року (нарахованих на суму 15 298 490,00,00 грн.),

- з 19.11.2024 року по 25.11.2024 року (нарахованих на суму 11 651 744,42 грн.), у онлайн системі "ЛігаЗакон", та встановив, що такі нарахування здійснено арифметично вірно та вони підлягають до задоволення.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "РуїсТоріха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, пункту 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018 року, від 24.04.2019 року, від 05.03.2020 року Верховного Суду у справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, які залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме про стягнення суми попередньої оплати (авансу) за договором № 016387-1 від 13.11.2023 року у розмірі 5 353 254,42 грн., та пеню у сумі 2 804 693,43 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 122 369,22 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд" (61166, м. Харків, вул. Іванівська, буд. № 1, офіс № 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Енерго" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, ) суму попередньої оплати (авансу) за договором № 016387-1 від 13.11.2023 року у розмірі 5 353 254,42 грн., пеню у сумі 2 804 693,43 грн. Всього 8 157 947,85 грн., та судовий збір у розмірі 122 369,22 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Реквізити сторін:

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Енерго" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, );

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Східбуд" (61166, м. Харків, вул. Іванівська, буд. № 1, офіс № 34, ).

Повне рішення складено "01" грудня 2025 р.

Суддя О.О. Ємельянова