ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.11.2025м. СумиСправа № 920/1113/25
Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву від 09.11.2025 №б/н представника позивача про ухвалення додаткового рішення (вх №5886 від 10.11.2025) у справі №920/1113/25
про стягнення 8500,00 грн
Рішенням від 30.10.2025 у справі №920/1113/25 позов задоволено; стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-ЛОМ (вул. Інтернаціоналістів, буд. 25, кв. 52, м. Суми, 40034; код за ) 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот грн 00 коп.); стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150; код за ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Шишкарівська, буд. 9, м. Суми, 40000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-ЛОМ (вул. Інтернаціоналістів, буд. 25, кв. 52, м. Суми, 40034; код за ) 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.

10.11.2025 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення (вх №5886), відповідно до якої просить стягнути з відповідача 8300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 13.11.2025 у справі №920/1113/25 прийнято до розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення (вх №5886 від 10.11.2025; постановлено заяву розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (ч. 3 ст. 244 ГПК України); запропоновано відповідачу до 21.11.2025 надати письмове обґрунтування своєї позиції у справі з огляду на подану представником позивача заяву.

Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та із системи «Електронний суд» позивач і відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 13.11.2025 у справі №920/1113/25 надіслана сторонам відповідно до вимог ч. 6-7 ст. 6 ГПК України до їх електронних кабінетів.

Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 14.11.2025, 03:50.

Таким чином, як позивач, так і відповідач були належним чином повідомленні про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення.

21.11.2025 відповідач подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх №5596), в якому відповідач зауважив, що позивач при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення не дотримався вимог ст. 129 та ст. 221 ГПК України, подав докази після спливу строку, не заявляв про намір подати їх пізніше, не навів поважних причин пропуску та не просив поновити строк, з огляду на що відповідач просить залишити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду. Разом з тим, у разі дослідження судом заявлених витрат відповідач просить відмовити в їх стягненні як неспівмірних, необґрунтованих та непропорційних предмету спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи достатність часу, наданого відповідачу для підготовки та подання пояснень своєї позиції з огляду на заяву представника позивача, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду заяви позивача за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 233 ГПК України судом ухвалено додаткове рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України судом підписано скорочене додаткове рішення без його проголошення.

Розглянувши подану заяву представника позивача, надані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується зазначена заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення такої заяви, господарський суд установив:

Позивачем у позові зазначено, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 11328,00 грн.

Скорочене рішення у даній справі ухвалене 30.10.2025, повне рішення підписано 04.11.2025.

Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області про доставку електронного листа рішення у справі позивач та відповідач отримали до електронного кабінету 04.11.2025 о 22:50.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

10.11.2025 позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення (вх №5886), відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 8300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України рішення від 30.10.2025 у справі №920/1113/25 вважається врученим позивачу у справі саме 05.11.2025 і заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення (вх №5886 від 10.11.2025) подана з дотриманням норми ч. 8 ст.129 ГПК України та відсутні підстави для залишення заяви без розгляду, з огляду на що, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залишення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.03.2025 між адвокатом Цимбал Борисом Петровичем (далі адвокат) та Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-ЛОМ (далі клієнт, позивач) укладено договір про надання правничої допомоги №09/03/25 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору адвокат приймає на себе доручення клієнта на надання правової допомоги щодо підготовки позовної заяви про стягнення коштів в сумі 8500,00 грн, які були сплачені клієнтом як адміністративно-господарський штраф, та представництва інтересів клієнта в Господарському суді Сумської області щодо стягнення зазначених коштів, а клієнт зобов`язується в порядку передбаченому цим договором сплатити адвокату гонорар.

У пункті 4.1 договору визначено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату фіксований гонорар у розмірі 8300,00 грн.

04.08.2025 відповідно до платіжної інструкції №152 позивач перерахував адвокату 8300,00 грн.

05.11.2025 між позивачем та адвокатом підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору, за яким адвокат надав позивачу наступні послуги за договором: надання правової допомоги щодо підготовки позовної заяви про стягнення коштів в сумі 8500,00 грн, які були сплачені клієнтом як адміністративно-господарський штраф; представництво інтересів клієнта в Господарському суді Сумської області щодо стягнення зазначених коштів, - вартість послуг 8300,00 грн. У даному акті позивачем та адвокатом визначено, що послуги надані в повному обсязі, своєчасно та належним чином; гонорар в розмірі 8300,00 грн сплачений в повному обсязі; сторони не мають претензій одна до одної щодо обсягу та якості наданої правничої допомоги та проведення розрахунків.

З огляду на зазначене представник позивача просить стягнути з відповідача 8300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 5 статті 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд встановив, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №920/1113/25 в розмірі 8300,00 грн підтверджується копіями наступних документів: ордеру на надання правничої допомоги від 17.03.2025 серія ВМ №1063732, договору про надання правничої допомоги від 09.03.2025 №09/03/25, акту приймання-передачі наданих послуг від 05.11.2025 №б/н, платіжної інструкції від 04.08.2025 №152.

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Водночас представником відповідача подане клопотання із запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх №5596 від 21.11.2025), в якому представник відповідача зазначає, що справу, предметом якої є стягнення 8500,00 грн адміністративно-господарського штрафу, розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Обсяг роботи адвоката був мінімальним - підготовка стандартної позовної заяви та подання однієї процесуальної заяви. Заявлена сума гонорару (8300,00 грн) фактично дорівнює розміру самого штрафу, що не відповідає критерію розумності, є неспівмірним зі складністю справи, суперечить принципу пропорційності витрат, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України.

Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до положень статті 126 ГПК України має бути установлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв розумності та співмірності витрат, їх пропорційності до предмета спору, враховуючи подані відповідачем заперечення, які суд визнає обґрунтованими, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. Суд враховує, що справа не є складною, матеріали справи не містять великого обсягу документів, що підлягали дослідженню.

За викладених обставин суд зменшує розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 4000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн покладаються на відповідача. В іншому суд відмовляє.

Керуючись статтями 2, 13, 123, 126, 129, 221, 240, 241, 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Частково задовольнити заяву від 09.11.2025 №б/н представника позивача про ухвалення додаткового рішення (вх №5886 від 10.11.2025) у справі №920/1113/25.

2. Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150; код за ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Шишкарівська, буд. 9, м. Суми, 40000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР-ЛОМ (вул. Інтернаціоналістів, буд. 25, кв. 52, м. Суми, 40034; код за ) 4000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншому відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне додаткове рішення складено 28.11.2025.

Суддя В.Л. Короленко