ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.12.2025м. ДніпроСправа № 904/6735/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г., розглянувши заяву: Комунального закладу загальної середньої освіти "Ліцей №8 Хмельницької міської ради", м. Хмельницький до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 1530,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 27.11.2025 надійшла заява Комунального закладу загальної середньої освіти "Ліцей №8 Хмельницької міської ради" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" заборгованості за договором поставки № 1962 від 05.03.2021 в розмірі 1530,00 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 302,80 гривень.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Суд звертає увагу, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг": 49005, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд 47, оф. 503, однак, у заяві про видачу судового наказу заявником зазначено місцезнаходження боржника: 49005, м. Дніпро, вул. Акінфієва, буд 30, оф. 403.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 (п. 4, 5), ч. 3 (п. 3, 4) ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Проте, до заяви долучена копія Договору поставки №1962 від 05.03.2021,а також видаткова накладна №0152/0000710 від 05.03.2021, виготовлені без відтворення повного тексту таких документів, а саме: виконані неякісно (один край тексту документа не придатний для читання), що не дозволяє дослідити повний зміст документів та унеможливлює встановлення судом обставин виникнення заборгованості або її відсутності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ "Наказне провадження" Господарського процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150-154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Комунального закладу загальної середньої освіти "Ліцей №8 Хмельницької міської ради" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" заборгованості за договором поставки № 1962 від 05.03.2021 в розмірі 1530,00 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 302,80 грн - відмовити.

Роз`яснити Комунальному закладу загальної середньої освіти "Ліцей №8 Хмельницької міської ради", що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ "Наказне провадження" цього Кодексу, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання-02.12.2025, може бути оскаржена у строк та в порядку, визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко