ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/1096/25
Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи
за позовом ФОП Калинюк Кирила Васильовича (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача Киведжі Олександра Васильовича (адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
про визнання договору укладеним
СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.
23.09.2025 до Господарського суду Закарпатської області звернувся фізична особа-підприємець Калинюк Кирило Васильович до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про задоволення вимог іпотекодержателя в редакції позивача, яка викладена в прохальній частині позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.10.2025 у справі №907/1096/25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.
Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі 17.10.2025 була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його юридичну вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яку він отримав 20.10.2025, що підтверджується матеріалами справи.
Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, взявши до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.
Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Правова позиція позивача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на те, що відповідач всупереч своі?и? попередніи? поведінці, яка проявилась у здіи?сненні оплати за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а також попереднім домовленостям з позивачем, ухиляється від укладення договору в письмовіи? формі внаслідок чого позивач позбавлений? можливості задоволити своі? вимоги як іпотекодержателя на підставі ст. 36 Закону Украі?ни "Про іпотеку" на яку не поширюється мораторій, передбачений пунктом 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону Украі?ни «Про іпотеку». З огляду на це позивач вважає, що відповідач заперечує факт укладення такого договору всупереч своі?м діям та положенням ст.ст. 638, 640-642 ЦК Украі?ни.
Правова позиція відповідача.
Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
26.05.2008 між ВАТ «Сведбанк» та фізичною особою Кивежді Олександром Васильовичем підписано кредитний договір №0606/0508/98-007 (у редакції договору про внесення змін та доповнень №1 від 06.07.2009) за умовами п. 1.1 якого банк зобов?язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 46 934,00 доларів США на строк з 26.05.2008 по 24.05.2018 на умовах передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов?язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.
Додатком №1 до кредитного договору сторони узгодили графік погашення кредиту.
Згідно з п. 1.3 цього кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом.
Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, кредитні кошти призначені на споживчі цілі.
На момент укладення вказаного договору Кивежді О.В. мав статус фізичної особи-підприємця, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_3 за №583060.
Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за порушення терміну сплати ануїтентних платежів за цим договором позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченого платежу в тому числі за день погашення простроченої заборгованості.
У відповідності до пунктів 9.1-9.3 кредитного договору у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов?язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1 цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п 3.1, 3.3 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов?язаний виконати зазначені зобов?язання в порядку, передбаченому п 9.2, 9.3 цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору або адресою, повідомленою позичальником відповідно до п. 5.5 цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв?язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення. У випадку невиконання позичальником зазначеної у п. 9.2 цього договору письмової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений в п 9.2 договору, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобовязань за цим договором та/або предявити позов у відношенні позичальниа та задоволити свої вимоги, що випливають з цього договору, будь-якого майна позичальника.
17.02.2011 між сторонами кредитного договору підписано договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (у редакції договору про внесення змін та доповнень №1 від 06.07.2009) за змістом яких сторони визначили, що на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника складає 41 781,69 доларів США; розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 4 400,37 доларів США; розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитом складає 2 876,17 доларів США; розмір строкової заборгованості по процентах за кредитом складає 93,67 доларів США - загалом 49 058,23 доларів США. Окрім того сторони встановили строк користування кредитом по 24.05.2026.
Всі вищезазначені правочини підписані позичальником на кожній сторінці (пропарафійовані), вчинені за письмовою згодою дружини позичальника та з наданням завірених ними копій паспортів та довідок РНОКПП, що підтверджується копіями цих документів, які наявні в матеріалах справи.
У відповідності до п. 2.1 кредитного договору забезпеченням виконання зобов?язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв?язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов?язаних з одержанням виконання, виступає іпотека: квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до п. 10.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з п. 11 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю сум кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов?язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов?язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (основного боргу, так і процентів за ним). При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов?язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержатель залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту договору тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв?язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення основного зобов?язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий іпотекодавцем особисто у іпотекодержателя.
Пунктом 12 договору іпотеки визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки, серед яких договір про задоволення вимог іпотекодержателя.
Вказаний договір нотаріально посвідчений та укладений за письмовою згодою дружини іпотекодавця.
З метою забезпечення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором між позичальником, його дружиною ( ОСОБА_2 ), яка виступила в якості поручителя, та ПАТ «Сведбанк» підписано договір поруки №0606/0508/98-007-Р-1 від 17.02.2011 за умовами пункту 1 якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за невиконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 у сумі 49 058,23 доларів США строком до 24.05.2026 з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання.
У відповідності до пунктів 2-4 цього договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов`язання, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов`язанням. У разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобов`язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобов`язань, передбачених основним зобов`язанням, надісланою банком за адресою, зазначеною у реквізитах поручителя в цьому договорі, або повідомлених поручителем згідно п. 9 договору.
Цей правочин підписаний позичальником та його дружиною на кожній сторінці (пропарафійовані) з наданням завірених ними копій паспортів та довідок РНОКПП, що підтверджується копіями цих документів, які наявні в матеріалах справи.
З квитанції від 26.05.2008 вбачається що банк виконав взяті на себе зобов`язання щодо видачі кредиту в розмірі 50 000,00 доларів США, натомість з виписок із рахунків вбачається, що позичальник виконував свої зобов`язання неналежним чином внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 427 726,13 грн. з яких: основна заборгованість 47 773,22 доларів США, що еквівалентно 381 851,35 грн. та заборгованість за процентами по кредиту 5 739,37 доларів США, що еквівалентно 45 874,78 грн.
У зв`язку з цим банк скористався своїм правом, яке передбачене п. 9.1 кредитного договору та звернувся до Пакуди І.В., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, про видачу виконавчого напису за наслідками чого нотаріусом було видано виконавчий напис №1303 від 05.06.2013, який було пред`явлено до виконання ОСОБА_3 , державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції.
Постановою державного виконавця від 10.04.2015 у ВП №47218811 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1303 від 05.06.2013, однак у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, постановою державного виконавця від 25.05.2015 стягувачу повернуто виконавчий напис №1303 від 05.06.2013.
Після цього жодних дій щодо погашення заборгованості боржником не вчинялось.
На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого Шевченко Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 25.05.2012 за реєстровими №1306, 1307, а також акту приймання-передачі кредитних файлів, №30 від 23.07.2012 до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права первісного кредитора ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора згідно ст.ст. 512-514, 516, 517 ЦК України.
На підставі договору відступлення прав вимоги №2300/K від 06.08.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвент», посвідченого Деделюк С.Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №770, до ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» перейшли права первісного кредитора, а ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» набуло статусу нового кредитора згідно ст.ст. 512-514, 516, 517 ЦК України.
На підставі договору відступлення прав вимоги №КПД-513-003/23 від 28.08.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» та ФОП Калинюк К.В., до останнього перейшли права первісного кредитора внаслідок чого він набув статусу нового кредитора згідно ст.ст. 512-514, 516, 517 ЦК України.
Окрім того сторони уклали договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який посвідчений Данилів Т.Д., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, внаслідок чого ФОП Калинюк К.В. набув статусу іпотекодержателя.
Вищезазначені договори про відступлення права вимоги чинні, ніким не оспорені та в судовому порядку не визнавались недійсними.
ФОП Калинюк К.В. надіслав на адресу позичальника вимогу від 25.12.2023 в якій повідомив про набуття права вимоги на підставі договору №КПД-513-003/23 від 28.08.2023 та просив погасити існуючу заборгованість у розмірі 2 424 733,56 грн.
Окрім того було надіслано проєкт договору про задоволення вимог іпотекодержателя за умовами якого запропоновано з метою часткового погашення заборгованості, яка виникла на підставі Кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) Іпотекодавець до « 31» січня 2024 року здійснює на розрахунковий рахунок Іпотекодержателя безготівковий грошовий переказ в розмірі 24 693,56 грн.; решта заборгованості в розмірі 360 040,00 грн., яка виникла на підставі Кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) погашається Іпотекодавцем шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повного виконання основного зобов`язання за Кредитним договором №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями). Іпотекодержатель задовольняє забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, отже, Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає у власність належне Іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 111,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13409093, надалі за текстом «квартира».
За умовами цього проекту передбачено, що пропозиція вважається прийнятою іпотекодавцем якщо до « 31» січня 2024 року ним буде вчинено дію, що засвідчуватиме його бажання укласти цей договір та являтиметься прийняттям пропозиції іпотекодержателя.
15.01.2024 іпотекодавцем здійснено безготівковий переказ у розмірі 24 693,56 грн. на банківський рахунок позивача із зазначенням призначення платежу «на виконання п. 1.1 договору про задоволення вимог іпотекодержателя».
У зв`язку з цим позивач вважає, що в такий спосіб відповідач акцептував його пропозицію, однак в подальшому ухиляється від підписання договору та подальшого його укладення, що унеможливлює реалізацію позивачем своїх прав іпотекодержателя.
ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ ТА ОЦІНКА СУДУ.
Приписами статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 54 ГПК України визначено форму та зміст позовної заяви та передбачено, що позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.
Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №924/831/17).
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).
Згідно з приписами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Як вбачається з матеріалів справи, договору у формі єдиного письмового документу сторонами не укладалося, однак наявні листи-домовленості та подальші юридично значимі дії щодо наявності між сторонами зобов`язань, які б носять цивільно-правовий характер.
Судом встановлено, що позивач - ФОП Калинюк К.В., який набув статус іпотекодержателя на підставі договору про відступлення прав вимоги №КПД-513-003/23 від 28.08.2023, надіслав на адресу відповідача проєкт договору про задоволення вимог іпотекодержателя за умовами якого запропоновано з метою часткового погашення заборгованості, яка виникла на підставі Кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) Іпотекодавець (відповідач) до 31.01.2024 здійснює на розрахунковий рахунок Іпотекодержателя безготівковий грошовий переказ в розмірі 24 693,56 грн.; решта заборгованості в розмірі 360 040,00 грн., яка виникла на підставі Кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) погашається Іпотекодавцем шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повного виконання основного зобов`язання за Кредитним договором №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями). Іпотекодержатель задовольняє забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, отже, Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає у власність належне Іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 111,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13409093.
За умовами цього проєкту передбачено, що пропозиція вважається прийнятою іпотекодавцем якщо до 31.01.2024 ним буде вчинено дію, що засвідчуватиме його бажання укласти цей договір та є прийняттям пропозиції іпотекодержателя.
15.01.2024 іпотекодавцем здійснено безготівковий переказ у розмірі 24 693,56 грн. на банківський рахунок позивача із зазначенням призначення платежу «на виконання п. 1.1 договору про задоволення вимог іпотекодержателя», що підтверджується відповідною випискою з рахунку, яка додана до позовної заяви.
Частиною першою статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 641 ЦК України).
Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1).
Принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.
Проте у разі невизнання стороною договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.
Пунктом 1.4 кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 передбачено, що кредитні кошти призначені на споживчі цілі.
Суд враховує, що незважаючи на те, що кредитні кошти призначені на споживчі цілі, відповідач, укладаючи зазначений кредитний договір, діяв як фізична особа-підприємець, оскільки до матеріалів кредитної справи додавались докази такого статусу, а тому кредитні правовідносини виникли між двома суб?єктами господарювання (банком та фізичною особо.-підприємцем). Відтак за своєю правовою природою такі правовідносини являються господарськими, а не цивільно-правовими, що є визначальним при кваліфікації цього спору як господарського.
Відповідно до Закону Украі?ни від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу Украі?ни та інших законодавчих актів Украі?ни щодо діі? норм на період діі? воєнного стану» Верховна Рада Украі?ни постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону Украі?ни «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:
«5-2. У період діі? в Украі?ні воєнного, надзвичаи?ного стану та у тридцятиденнии? строк після и?ого припинення або скасування щодо нерухомого маи?на (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізаціі? права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізаціі? права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статеи? 41, 47 (у частині реалізаціі? предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Мораторіи? є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від и?ого виконання. Відтак мораторіи?? на стягнення маи?на, наданого як забезпечення кредитів, установлении? Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цеи? предмет іпотеки (застави).
Пункт 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону Украі?ни «Про іпотеку» є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здіи?снюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі діі?, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремоі? категоріі? боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період и?ого чинності.
Таким чином, обставиною, яка перешкоджає реалізації? права позивача на оформлення власності (звернення стягнення) на предмет іпотеки в позасудовому порядку відповідно до договору та Закону Украі?ни «Про іпотеку» є наявність вищезазначеного мораторію.
Однак, як правильно зазначено позивачем, вказаний? мораторіи? не поширюється на укладення між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі ст. 36 Закону Украі?ни «Про іпотеку».
З листування між сторонами та конклюдентних дій відповідача вбачається, що сторони в ціи? справі обрали для себе саме спосіб врегулювання спірних правовідносин, який передбачений ст. 36 Закону Украі?ни «Про іпотеку» на який не поширюється мораторій.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач всупереч своі?и? попередніи? поведінці, яка проявилась у здіи?сненні оплати за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а також попереднім домовленостям з позивачем, ухиляється від укладення договору в письмовіи? формі внаслідок чого позивач позбавлении? можливості задоволити своі? вимоги як іпотекодержателя на підставі ст. 36 Закону Украі?ни "Про іпотеку" на яку не поширюється мораторіи?, передбачений пунктом 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону Украі??ни «Про іпотеку».
Таким чином, обґрунтованими є доводи позивача про те, що відповідач заперечує факт укладення такого договору всупереч своі?м попереднім діям щодо акцептування договору та положенням ст.ст. 638, 640-642 ЦК Украі?ни.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.
У частині другій статті 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить і визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Зазначений у частині другій статті 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Примусовий порядок укладення договору за рішенням суду регулюється статтею 649 ЦК України.
Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом (частина перша статті 649 ЦК України).
Переддоговірний спір може полягати у розбіжностях між сторонами щодо змісту (спір про врегулювання розбіжностей) або виникати у разі відмови чи ухиленні від його укладення (спір про спонукання укласти договір).
У переддоговірному спорі, який виник щодо договору, укладення якого є обов`язковим у силу закону, фактично судовим рішенням утверджуються права та обов`язки для сторін цього договору, зміст яких є обов`язковим на підставі вимог закону.
У постановах Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі №905/514/19, від 30 вересня 2021 року у справі №906/1205/20, на які посилається заявниця у касаційній скарзі, зазначено, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.
У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №910/6139/20, на яку посилається заявниця у касаційній скарзі, визначено, що вимогу позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України. За наслідками розгляду такої вимоги у резолютивній частині свого рішення суд має зробити висновки про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору у запропонованій позивачем редакції.
З огляду на вищезазначене та встановлені з матеріалів справи обставини, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат.
Враховуючи положення ст. 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову судовий збір за подання позовної заяви покладається на відповідача.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 81, 129, 231, 236, 238, 240, 248 ГПК України, суд
1.Задовольнити позовні вимоги повністю.
2.Визнати укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір про задоволення вимог іпотекодержателя в редакції позивача, а саме:
«Фізична особа-підприємець Калинюк Кирило Васильович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , надалі Іпотекодержатель, з однієї сторони, та
Фізична особа-підприємець Кивежді Олександра Васильовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , з другої сторони, в подальшому - «Іпотекодавець», спільно іменовані - «Сторони», попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства України, уклали цей Договір про задоволення вимог іпотекодержателя (далі - «Договір») про таке:
1. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо повернення кредиту за Кредитним договором №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями), сторони цього Договору вирішили здійснити, відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та п. 12.4 Іпотечного договору, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем про задоволення вимог іпотекодержателя в наступний спосіб:
1.1.з метою часткового погашення заборгованості, яка виникла на підставі Кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) Іпотекодавець до « 31» січня 2024 року здійснює на розрахунковий рахунок Іпотекодержателя безготівковий грошовий переказ в розмірі 24 693,56 грн.;
1.2.решта заборгованості в розмірі 360 040,00 грн., яка виникла на підставі Кредитного договору №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) погашається Іпотекодавцем шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повного виконання основного зобов`язання за Кредитним договором №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями). Іпотекодержатель задовольняє забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, отже, Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає у власність належне Іпотекодавцю нерухоме майно, а саме:
- квартиру, загальною площею 111,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13409093, надалі за текстом «квартира».
2. Пропозиція щодо задоволення вимог Іпотекодержателя, яка викладена в ст. 1 цього Договору, у відповідності до ст. 642 Цивільного кодексу України вважається прийнятою Іпотекодавцем якщо до « 31» січня 2024 року ним буде вчинено дію, передбачену ст. 1 цього Договору, що засвідчуватиме його бажання укласти цей договір та являтиметься прийняттям пропозиції Іпотекодержателя.
3. Квартира належить Іпотекодавцю на підставі Договору дарування від 29.12.2005, посвідченого Гелеван С.І., приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Хустське державне підприємство технічної інвентаризації» Хустської міської ради Закарпатської області « 20» жовтня 2006 року в реєстровій книзі №39 д. ст. 107, за реєстровим №3544. Право власності на квартиру підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальному підприємству «Хустське державне підприємство технічної інвентаризації» Хустської міської ради Закарпатської області №18547809 від 17.04.2008 (номер запису 3544, книга 39 д. ст. 107, реєстраційний номер 13409093).
4. Зазначена квартира знаходиться в іпотеці у Іпотекодержателя на підставі Іпотечного договору від 06.05.2008 (зі змінами та доповненнями), посвідченого Гелеван С.І., приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу за реєстровим №4750.
5. Іпотекодержатель набуває права власності на квартиру загальною площею 111,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13409093, за вартістю, визначеною в п. 3 Іпотечного договору від 06.05.2008 (зі змінами та доповненнями), посвідченого Гелеван С.І., приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу за реєстровим №4750.
6. Іпотекодавець свідчить, що:
- незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням зазначеного в цьому Договорі нерухомого майна, немає;
- від Іпотекодержателя не приховано обставин, які мають істотне значення;
- до укладення цього Договору нерухоме майно іншим особам не відчужене;
- нерухоме майна під іншою забороною (арештом) та у заставі, окрім встановленою за Іпотечним договором наведеним у ст. 1 цього Договору, в податковій заставі, оренді, не перебуває.
- нерухоме майно, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб, не передане;
- щодо нерухомого майна відсутні судові спори;
- нерухоме майно вільне від забудов, самочинної забудови;
- внаслідок відчуження нерухомого майна не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в т.ч. неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких Іпотекодавець зобов`язаний утримувати;
- нерухоме майно є вільним від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб;
- нерухоме майно, що відчужується за цим договором, є власністю Іпотекодавця.
- договір не укладається під впливом тяжкої для Іпотекодавця обставини.
7. Підписання цього «Договору» є підставою для часткового припинення зобов`язань Іпотекодавця за Кредитним договором №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) та Іпотечним договором від 06.05.2008 (зі змінами та доповненнями).
8. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності «Іпотекодержателя» на «квартиру».
9. Укладення цього Договору про задоволення вимог іпотекодержателя свідчить та є підтвердженням виконання Іпотекодавцем за цим договором зобов`язання по погашенню заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0606/0508/98-007 від 26.05.2008 (зі змінами та доповненнями) в сумі 384 733,56 грн., а також припиняє дію вищезазначеного іпотечного договору, у зв`язку з чим, на підставі повідомлення Іпотекодержателя, нотаріусом знімається заборона відчуження «квартири» та припиняється обтяження іпотекою.
10. «Сторони» у присутності нотаріуса стверджують один одному, що:
-однаково розуміють значення і умови цього «Договору» та його правові наслідки;
-«Договір» спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;
-їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі;
-«Договір» не має характеру фіктивного та удаваного правочину;
-сторони мають повну цивільну правоздатність і мають усі необхідні повноваження щодо укладення та підписання цього «Договору» і виконання зобов`язань, які випливають з нього;
-представникам сторін зрозуміла мова, якою викладений даний «Договір»;
-проєкт цього «Договору» складений нотаріусом з урахуванням умов, визначених «Сторонами», та умов, які є обов`язковими, ними прочитаний, зрозумілий, схвалений та власноручно підписаний до нотаріального посвідчення.
11. Право власності на вищезазначену квартиру виникає у Іпотекодержателя з моменту державної реєстрації цього права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нотаріусом, який посвідчив цей договір, як спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав. Витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням цього Договору, несуть Сторони солідарно.
12. Зміст ст.ст. 229-235, 368, 572, 589, 593, 638-654 Цивільного Кодексу України, ст. 60, 65, 74 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 36 38, 40 Закону України «Про іпотеку», при укладенні Договору задоволення вимог іпотекодержателя сторонам нотаріусом роз`яснено.
13. Цей договір складений в трьох оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишається на зберіганні у справах нотаріуса, а два інших викладених на спеціальних бланках нотаріальних документів, видаються «Сторонам» за цим «Договором».
14. РЕКВІЗИТИ СТОРІН:
________________________________ ОСОБА_4
_________________________________ ОСОБА_1 »
Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Андрейчук