УХВАЛА

28 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 914/2177/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

у порядку письмового провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Піранья-Тех» (далі - Товариство, відповідач, скаржник)

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 (головуюча - суддя Панова І.Ю., судді Зварич О.В., Матущак О.І.)

у справі за позовом Керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Дрогобицької міської ради (далі - ДМР, позивач)

до Товариства,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство «Екран-Сервіс» (далі - Підприємство, третя особа)

про стягнення безпідставно включеного ПДВ в сумі 333 333,33 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ВСТУП

1. Предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для стягнення за позовом прокурора безпідставно включеного ПДВ.

2. Прокурор звернувся до суду з позовною заявою до Товариства про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно включеного ПДВ у сумі 333 333,33 грн.

3. Прокурор позовні вимоги мотивував тим, що положення пунктів 1.3 та 2.1, укладеного Підприємством і Товариством, договору про закупівлю від 22.12.2023 №3 (далі - Договір) суперечать пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України), а безпідставно сплачена сума ПДВ підлягає стягненню з відповідача на користь ДМР.

4. Господарський суд Львівської області (головуюча - суддя Іванчук С.В.) рішенням від 20.05.2025 у справі №914/2177/24 у задоволенні позову відмовив повністю.

5. Західний апеляційний господарський суд постановою від 29.07.2025 у цій справі апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури задовольнив, рішення Господарського суду Львівської області від 20.05.2025 у справі №914/2177/24 скасував, прийняв нове рішення, яким задовольнив позовні вимоги.

6. Товариство, посилаючися на ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

7. Також, скаржник просив покласти судові витрати, пов`язані з розглядом справи у судах, першої, апеляційної та касаційної інстанцій, на прокуратуру .

8. Товариство у касаційній скарзі підставу касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції визначену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки, на його думку, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26.02.2025 у справі №910/8235/24 та від 22.07.2025 у справі №925/696/24, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/12764/20 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц, посилаючися, зокрема, на підпункт 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, статті 217, 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

9. Прокурор у відзиві на касаційну скаргу заперечив проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

10. Від третьої особи відзив на касаційну скаргу до Суду не надійшов.

11. Від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі/відповідь на відзив.

12. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.10.2025 у зв`язку з відпусткою судді Колос І.Б. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/2177/24, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуюча), Булгакова І.В., Власов Ю.Л.

13. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.11.2025 у зв`язку з лікарняним судді Булгакової І.В. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/2177/24, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуюча), Бенедисюк І.М., Власов Ю.Л.

Підстави та мотиви зупинення касаційного провадження

14. Під час підготовки справи до розгляду, Судом встановлено, що на розгляді об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває справа №910/6530/24 [ухвала про прийняття до розгляду від 07.11.2025].

14.1. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила такі підстави для передачі їй справи до розгляду:

« 6.1. Верховний Суд ухвалою від 15.09.2025 відкрив касаційне провадження у справі №910/6530/24 за касаційною скаргою прокурора на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

6.2. Відповідно до ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2025, справу №910/6530/24 за касаційною скаргою прокурора на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 передано на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.07.2025 у справі №910/4017/24, що приймалася колегією суддів з іншої палати про те, що військова частина Збройних сил України не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, а є суб`єктом господарської діяльності.

6.3. Колегія суддів, передаючи цю справу на розгляд об`єднаної палати, не погоджується з вказаними вище висновками Верховного Суду, оскільки вважає, що:

- військові частини, як структурні підрозділи Збройних Сил України, в особі їх командирів, які складають військове командування Збройними Силами України, мають публічно-владні управлінські функції, особливо у період воєнного стану, які відносять їх до органів військового управління та надають їм статусу суб`єкта владних повноважень;

- військові частини можуть здійснювати обмежену господарську діяльність, в тому числі, з оборонних закупівель, пов`язану із закупівлею товарів, робіт і послуг оборонного призначення. Проте, вступ військової частини в цивільні, господарські відносини, як і будь-якого іншого органу державної влади, не позбавляє її статусу органу військового управління та статусу суб`єкта владних повноважень;

- військові частини Збройних Сил України є учасниками бюджетного процесу, а саме, розпорядниками бюджетних коштів за відповідними бюджетними призначеннями та асигнуваннями, тобто суб`єктами, які розпоряджаються бюджетними коштами. Вказане свідчить про виконання військовими частинами публічно-владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень як суб`єкта владних повноважень.

6.4. Колегія суддів зазначила, що у цій справі ВЧ НОМЕР_1 , реалізуючи надану бюджетну компетенцію щодо раціонального, ощадливого та ефективного використання державних фінансів, діяла не як приватний суб`єкт господарювання, а реалізовувала державну політику, репрезентуючи в господарських правовідносинах державний як приватний, так і публічний інтерес. ВЧ НОМЕР_1 уклала оспорювані договори як замовник - розпорядник бюджетних коштів.

6.5. Отже, на думку колегії суддів, зазначене дає підстави вважати, що: укладаючи та здійснюючи оплату за оспорюваним договором, військова частина фактично використовувала кошти державного бюджету; військова частина у спірних правовідносинах реалізовувала делеговані їй владні повноваження з розпорядження і використання бюджетними коштами; військова частина, зокрема, здійснює функції захисту конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом; участь у здійсненні заходів правового режиму воєнного стану; участь у виконанні завдань територіальної оборони; оборона важливих державних об`єктів, спеціальних вантажів тощо. Нераціональне використання бюджетних коштів в свою чергу свідчить про наявність саме публічного (державного) інтересу, а не приватного інтересу військової частини, тому має наслідком порушення фактично публічних інтересів (інтересів держави), оскільки військова частина є учасником бюджетного процесу та реалізує публічну функцію розпорядника бюджетних коштів.

6.6. Колегія суддів вважає, що у випадку наявності порушень державних інтересів у сфері використання військовою частиною бюджетних коштів прокурор може звернутись до суду з позовом в інтересах держави в особі такої військової частини, яке володіє майном на праві оперативного управління, створено не для отримання прибутку, а для виконання важливих функцій, визначених спеціальними законами, безпосередньо здійснює розпоряджання та використання бюджетними коштами. При цьому суд не повинен обмежуватись встановленням лише організаційно-правової форми такого суб`єкта та відносин власності (структурний тест), однак має також здійснити аналіз його діяльності, покладені на нього функції та встановити, чи є такий суб`єкт суб`єктом владних повноважень».

14.2. Зі змісту судових рішень у справі №910/6530/24 вбачається, що предметом судового розгляду є визнання недійсними пунктів, укладених договорів про закупівлю у частині включення до ціни вказаних правочинів суми ПДВ, і стягнення безпідставно сплаченої суми ПДВ за спірними договорами, інфляційних втрат і 3 % річних.

15. Слід зазначити, що у цій справі предметом судового розгляду також є стягнення безпідставно сплаченої суми ПДВ і поставлено питання про можливість/неможливість стягнення безпідставно сплаченої суми ПДВ без визнання відповідного пункту Договору недійсним.

16. Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

17. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

18. У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

19. Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному поряду палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

20. Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

21. З огляду на викладене, беручи до уваги предмет, вимоги касаційної скарги та підстави і доводи касаційного оскарження, доводи, викладені у відзивах на касаційну скаргу у сукупності, думки учасників справи, Суд дійшов висновку про те, що правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/6530/24 може мати суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у цій справі, з точки зору стягнення безпідставно сплаченої суми ПДВ у співзв`язку з визнанням відповідного пункту договору недійсним, а також те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та зважаючи на висновки Великої Палати, які викладені у постанові від 05.03.2025 у справі №910/13175/23 щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, та завдання Верховного Суду щодо забезпечення єдності судової практики, колегія суддів з власної ініціативи вважає за необхідне зупинити провадження у цій справі, відповідно до пункту 7 частини першої статті 228, пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України, до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/6530/24.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235, 314 ГПК України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Піранья-Тех» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 у справі №914/2177/24 зупинити до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/6530/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов