ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р. Справа№ 910/2971/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.09.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 (повний текст складено та підписано 12.06.2025)

у справі №910/2971/25 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ"

про стягнення 4 395 103,67 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 4 395 103,67 грн, з яких: 836 999,43 грн 3% річних, 3 558 104,24 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем оплат згідно договорів до набрання чинності рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/14538/22 від 04.07.2023, а також після набранням чинності цим рішення суду та станом на 20.01.2025.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд ухвалити рішення у справі з урахуванням позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву, зменшити розмір заявлених сум 3% річних та інфляційних витрат до максимально можливого розміру за даних обставин справи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 у справі №910/2971/25 позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" 836 733,10 грн 3 % річних, 3 555 534,40 грн інфляційних втрат, 52 707,21 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд зазначив, що дії відповідача, а саме затримка останнім сплати заборгованості за спірними договорами у загальному розмірі 10 095 236,80 грн за період як до, так і після набрання чинності рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/14538/22 від 04.07.2023, є підставою для здійснення захисту майнових прав та інтересів позивача у даній справі № 910/2971/25 відповідно до ст. 625 ЦК України.

В той же час, місцевий господарський суд частково не погодився із здійсненим розрахунком 3 % річних та інфляційних втрат з огляду на невірно визначену позивачем дату прострочення оплати за ним, та одночасно відхилив клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених сум 3% річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 27.06.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 27.06.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення змінити в частині стягнення з відповідача 3% річних, зменшивши розмір річних до максимально можливого за даних обставин справи.

Апелянт вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування всіх обставин і фактів справи, без врахування та належної оцінки всіх доказів.

В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що правовідносини між сторонами, які розглядаються у рамках справи № 910/2971/25, нерозривно пов`язані з об`єктами Запорізької АЕС, що забезпечували отримання значної частини доходу та які на даний час втрачені, в зв`язку з окупацією.

Апелянт зазначає, що протягом 2022-2024 років ним отримані збитки у значному розмірі, що є одним із доказів винятковості обставин у справі для можливості зменшення судом розміру 3% річних.

Апелянт також стверджує, що НАЕК «Енергоатом» продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу Запорізької АЕС, не одержуючи від діяльності цього відокремленого підрозділу жодного доходу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

08.07.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 08.07.2025) через підсистему «Електронний суд» представником апелянта подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено платіжну інструкцію №4097 (#901) від 03.07.2025 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 15 066 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 у справі №910/2971/25, справу призначено до розгляду на 08.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" - Панасюка Івана Вікторовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів.

Під час апеляційного перегляду позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач повністю спростовує доводи відповідача (апелянта).

Явка представників сторін

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.09.2025 заперечував доводи апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судове засідання апеляційної інстанції 08.09.2025 представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, докази містяться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 08.09.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/14538/22 стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" заборгованість у розмірі 10 095 236,80 грн, яка виникла за Договорами на виконання робіт № 2004/2020 від 20.04.2020, № 1404/2020 від 14.04.2020, № 2911/2021 від 26.11.2021, № 19713-2018 від 03.08.2018, № 20006-2018 від 28.08.2018 (далі разом - Договори).

Згідно ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/14538/22 від 12.12.2024 здійснено заміну боржника - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" () за наказом Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі №910/14538/22, наказом Господарського суду міста Києва від 06.10.2023 у справі №910/14538/22 на правонаступника Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" ().

Як стверджує позивач, після винесення рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/14538/22 про стягнення вищевказаної заборгованості, її оплата відповідачем здійснена не була, несплачений борг встановить 10 095 236,80 грн, у зв`язку із чим позивач звернувся із даним позовом до суду про стягнення 4 395 103,67 грн, з яких: 836 999,43 грн 3% річних, 3 558 104,24 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/14538/22 стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" заборгованість у розмірі 10 095 236,80 грн.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі №910/14538/22 встановлені наступні обставини:

"14.04.2020 між ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - замовник, відповідач) в особі головного інженера (першого заступника генерального директора) ВП "Запорізька атомна станція" Сабадіна Д.П. та ТОВ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (далі - підрядник, позивач) укладено Договір №1404/2020 (далі - Договір від 14.04.2020), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах вартості робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок №4. Реакторне відділення. Заміна захистів РЗА системи живлення власних потреб 6 кВ на мікропроцесорні пристрої (1, 2, 3 СБ). Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи", і передати виконані роботи замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає ПКД, будівельним нормам та Технічним вимогам (додаток №3)…

За вказаним договором сторони оформили і підписали відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та п`ять довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) на загальну суму 17 433 165,70 грн, на підставі яких замовник частково в загальній сумі 16 150 506,00 грн виконав грошове зобов`язання за цим договором…

Таким чином, заборгованість за договором від 14.04.2020 складає 1 282 659,70 грн.

20.04.2020 між ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - замовник, відповідач) в особі головного інженера (першого заступника генерального директора) ВП "Запорізька атомна станція" Сабадіна Д.П. та ТОВ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (далі - підрядник, позивач) укладено Договір №2004/2020 (далі - Договір від 20.04.2020), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах вартості робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок №4. Турбінне відділення. Заміна захистів РЗА системи живлення власних потреб 6 кВ на мікропроцесорні пристрої (системи нормальної експлуатації). Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи", і передати виконані роботи замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає ПКД, будівельним нормам та Технічним вимогам (додаток №3) …

За вказаним договором сторони оформили і підписали відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) на загальну суму 28 916 520,00 грн, на підставі яких замовник частково в загальній сумі 23 509 402,80 грн виконав грошове зобов`язання за цим договором…

Таким чином, заборгованість за договором від 20.04.2020 складає 5 407 117,20 грн.

26.11.2021 між ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - замовник, відповідач) в особі головного інженера (першого заступника генерального директора) ВП "Запорізька атомна станція" Мурашова І.В. та ТОВ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (далі - підрядник, позивач) укладено Договір №2911/2021 (далі - Договір від 26.11.2021), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах вартості робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок №4. Турбінне відділення. Заміна захистів РЗА системи живлення власних потреб 6 кВ на мікропроцесорні пристрої (системи нормальної експлуатації). Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи", і передати виконані роботи замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає ПКД, будівельним 6нормам та Технічним вимогам (додаток №3)…

На виконання умов вказаного договору сторони оформили і підписали відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) від 15.12.2021 номери: 1-6 на загальну суму 3 240 249,60 грн і довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) за грудень 2021 року №1 від 15.12.2021 на загальну суму 3 240 249,60 грн…

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оплати вказаних робіт.

Таким чином, заборгованість за договором від 26.11.2021 складає 3 240 249,60 грн.

03.08.2018 між ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - замовник, відповідач) в особі головного інженера (першого заступника генерального директора) ВП "Запорізька атомна станція" Сабадіна Д.П. та ТОВ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (далі - підрядник, позивач) укладено Договір №19713/2018 (далі - Договір від 03.08.2018), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах вартості робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок №4. Реакторне відділення. Заміна устаткування автоматичної пожежної сигналізації (впровадження засобів протипожежної сигналізації у відповідності із спеціальними вимогами) 2 СБ. Будівельно-монтажні роботи"…

На виконання умов договору сторони оформили і підписали відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3), з яких за чотирма довідками (ф. КБ-3) на загальну суму 7 165 761,98 грн замовник частково в загальній сумі 7 068 950,68 грн виконав грошове зобов`язання, а за довідкою (ф. КБ-3) за листопад 2021 року на загальну суму 96 811,30 грн оплата не здійснена…

Таким чином, заборгованість за договором від 03.08.2018 складає 96 811,30 грн.

28.08.2018 між ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - замовник, відповідач) в особі головного інженера (першого заступника генерального директора) ВП "Запорізька атомна станція" Сабадіна Д.П. та ТОВ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (далі - підрядник, позивач) укладено Договір №20006/2018 (далі - Договір від 28.08.2018), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах вартості робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок №4. Реакторне відділення. Заміна устаткування автоматичної пожежної сигналізації (впровадження засобів протипожежної сигналізації у відповідності із спеціальними вимогами) 3 СБ. Будівельно-монтажні роботи"…

На виконання умов договору сторони оформили і підписали відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) на загальну суму 4 859 664,55 грн, на підставі яких замовник частково в загальній сумі 4 791 265,52 грн виконав грошове зобов`язання…

Таким чином, заборгованість за договором від 28.08.2018 складає 68 399,03 грн …

… враховуючи, що акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати підписані сторонами без будь-яких зауважень, матеріалами справи підтверджено виконання позивачем робіт за договорами від 14.04.2020, від 20.04.2020, від 26.11.2021, від 03.08.2018, від 28.08.2018 на загальну суму 61 615 361,80 грн, а також їх часткову оплату відповідачем у розмірі 51 520 125,00 грн, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 095 236,80 грн. …

Наявність та обсяг боргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за вказаними договорами (далі - спірні договори) у розмірі 10 095 236,80 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" підлягають задоволенню у повному обсязі".

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказаним вище судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт невиконання відповідачем обов`язків з оплати виконаних будівельних робіт.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості у розмірі 10 095 236,80 грн, встановленої рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/14538/22, що фактично не заперечується відповідачем.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно зі ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Вказане узгоджується із сталою правовою позицією щодо відповідальності боржника за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, норма статті 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається із заявленого позову, позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних на суми заборгованості за кожним спірним договором за період з дати прострочення оплати відповідно до умов кожного спірного договору до набрання чинності рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/14538/22 від 04.07.2023 та після набрання чинності цим рішення суду, а саме:

- за Договором від 14.04.2020 заборгованість складає 1 282 659,70 грн, період нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у наведеній сумі визначено з 02.02.2022 по 20.01.2025, період нарахування інфляційних втрат - з березня 2022 по грудень 2024;

- за Договором від 20.04.2020 заборгованість складає 5 407 117,20 грн, період нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у наведеній сумі визначено з 14.06.2022 по 20.01.2025, період нарахування інфляційних втрат - з липня 2022 по грудень 2024;

- за Договором від 26.11.2021 заборгованість складає 3 240 249,60 грн, період нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у наведеній сумі визначено з 14.02.2022 по 20.01.2025, період нарахування інфляційних втрат - з березня 2022 по грудень 2024;

- за Договором від 03.08.2018 заборгованість складає 96 811,30 грн, період нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у наведеній сумі визначено з 15.01.2022 по 20.01.2025, період нарахування інфляційних втрат - з лютого 2022 по грудень 2024;

- за Договором від 28.08.2018 заборгованість складає 68 399,03 грн, період нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у наведеній сумі визначено з 15.01.2022 по 20.01.2025, період нарахування інфляційних втрат - з лютого 2022 по грудень 2024.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних у загальній сумі 836 999,43 грн (з яких: 114 174,28 грн 3% річних за Договором від 14.04.2020 + 422 643,99 грн 3% річних за Договором від 20.04.2020 + 285 230,75 грн 3% річних за Договором від 26.11.2021 + 8 760,76 грн 3% річних за Договором від 03.08.2018 + 6 189,65 грн 3% річних за Договором від 28.08.2018), суд правомірно зазначив про його необґрунтованість в частині нарахування 3 % річних за Договором від 26.11.2021, з огляду на невірно визначену позивачем дату прострочення оплати за цим договором (позивачем початок періоду прострочення визначено з 14.02.2022, тоді як вірним початком прострочення виконання зобов`язання, відповідно до умов договору від 26.11.2021, є 15.02.2022).

А тому, здійснивши власний розрахунок 3 % річних за вищевказаними договорами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 836 733,10 грн.

Відповідач проти здійснених судом розрахунків 3 % річних не заперечує. Доводи апелянта зводяться до необхідності задоволення поданого ним клопотання про зменшення розміру 3 % річних до максимально можливого за даних обставин справи.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз приписів статі 551 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18, на яку посилається апелянт, відповідно до яких виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також в умовах договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої у частині другій статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 % річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96 % річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення 90 календарних днів.

Водночас у справі, що переглядається, обставин такої очевидної неспівмірності заявлених до стягнення процентів річних, як у справі № 902/417/18, колегією суддів не встановлено. Позивач здійснив нарахування процентів у розмірі 3% річних, який є мінімально встановленим розміром згідно ст. 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду, досліджуючи можливість зменшення 3 % річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 зазначила наступне:

«Суд може зменшити розмір процентів річних у кожному конкретному випадку з урахуванням таких підтверджених обставинами справи підстав, зокрема, як дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу тощо, а також дотримуючись принципів розумності, справедливості, пропорційності та балансу між інтересами боржника і кредитора.

Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.

При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання.

Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.»

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено нарахування саме 3 % річних згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідно до викладеного вище висновку Великої Палати Верховного Суду, є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, а тому такий розмір процентів не підлягає зменшенню.

З викладених вище підстав, з огляду на вищенаведені правові позиції Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних.

Інші доводи та міркування учасників судового процесу обґрунтовано не досліджувались судом з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення 3 % річних.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Також суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у загальній сумі 3 558 104,24 грн, дійшов висновку про його часткову арифметичну вірність, у зв`язку із чим стягнув з відповідача 3 555 534,40 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3 555 534,40 грн інфляційних витрат, з огляду на вимоги та доводи апеляційної скарги, відповідачем не оскаржується та з урахуванням меж апеляційного розгляду, встановленого ст. 269 ГПК України, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 у справі №910/2971/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 у справі №910/2971/25 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ".

4. Матеріали справи №910/2971/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 04.12.2025 після повернення судді Тищенко А.І. з відрядження.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко