ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"03" грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 916/3275/25
Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.

За участі секретаря судового засідання Волкової Ю.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

справу № 916/3275/25

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро

до боржника: Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни

про банкрутство

За участю представників сторін:

від заявника: Бонтлаб В. В. довіреність від 25.02.2025;

від боржника: не з`явився;

розпорядник майном боржника: арбітражний керуючий Косякевич С. О.;

від заявника АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України": Уманець С. Г. довіреність № 494 від 26.12.2024;

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. №3362/25 від 14.08.2025) про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни.

Заява обґрунтована наявністю заборгованості Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни ініціюючим кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро у розмірі 536 813,27 грн.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 19.08.2025 прийняв та призначив до розгляду у підготовчому засіданні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 12.09.2025 відкрив провадження у справі про банкрутство Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни, увів процедуру розпорядження майном боржника та призначив розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича.

12.09.2025 Господарський суд Одеської області оприлюднив на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про відкриття провадження у справі боржника Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни.

29.10.2025 до Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства «Державна продовольча зернова корпорація України» надійшла заява про грошові вимоги кредитора до боржника у сумі 952 997,67 грн.

Ухвалою від 03.11.2025 Господарський суд Одеської області прийняв до розгляду заяву Акціонерного товариства «Державна продовольча зернова корпорація України» з грошовими вимогами до боржника Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни у сумі 952 997,67 грн.

31.10.2025 до Господарського суду Одеської області від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Косякевича С. О. надійшло повідомлення щодо розгляду вимог Акціонерного товариства «Державна продовольча зернова корпорація України», в якому він повідомляє, що вимоги вказаного кредитора визнаються частково на суму 595 934,36 грн та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 408 977,56 грн до ІV черги задоволення (основний борг, % річних, інфляційні); 182 112,00 грн до VІ черги задоволення (пеня, штрафні санкції); 4 844,80 грн до I черги задоволення (судовий збір). Вимоги визнаються лише частково, оскільки кредитор має право нараховувати 3 % річні та інфляційні до повного виконання рішення, але об`єктом нарахування є сума боргу, а не річні та інфляційні, що нараховані за період прострочення на цю суму боргу за інший період. Кредитор безпідставно включає до сум боргу стягнуті судом суми відсотків річних, штрафних санкцій і знову нараховує на них інфляційні втрати та три відсотки річних.

18.11.2025 від Акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» до господарського суду Одеської області надійшли пояснення щодо заяви розпорядника майна, в яких він вказує на те, що кредитором нараховано 3% річних та інфляційні втрати саме на суму грошових коштів визначених рішенням Господарського суду Одеської області від 04.04.2014 у справі №916/347/14, що відповідає прецедентній практиці Верховного Суду щодо застосування ст. 625 ЦК України, а відтак позиція арбітражного керуючого Косякевича С.О. є помилковою.

У попередньому судовому засіданні 03.12.2025 за участю кредитора, заявника та арбітражного керуючого суд постановив скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвали суду.

Розглянувши заяву кредитора, суд встановив таке.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Поняття грошового зобов`язання визначено у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Згідно з ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Відповідно до заяви Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання грошових вимог до боржника та доданих документів заборгованість боржника становить 952 997,67 грн, з яких: 182112,00 грн штрафні санкції; - 770885,67 грн сума основного боргу з урахування індексу інфляції та 3% річних.

Вказаний розмір заборгованості підтверджується:

- рішенням Господарського суду Одеської області від 04.04.2014 у справі № 916/347/14, яким вирішено стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Чорноус Марії Іванівни" на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" суму коштів перерахованих за договором поставки зерна майбутнього врожаю №К001ОДС-Ф від 12.03.2013 у розмірі 140 000 грн, договірної санкції за прострочення відповідачем зобов`язання з поставки товару у розмірі 14 112 грн, штрафу у розмірі 168 000 грн, 24% річних за час користування грошовими коштами у розмірі 54309,39 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7528,43 грн.

- наказом від 23.04.2014 року №916/347/14 на виконання рішення господарського суду Одеської області від 04.04.2014;

- постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2023 ВП №72310656.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

За час перебування наказу на виконанні в органі ДВС рішення суду було виконане частково, на суму 4 146,26 грн, залишок боргу становить 379 803,56 грн.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту a6o інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), - статті 530 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання i одностороння зміна умов договору не допускаються.

Судом встановлено, що рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2014 у справі № 916/347/14, що набрало законної сили 04.04.2014 є невиконаним та заборгованість у розмірі 379 803,56 грн, яка виникла через неналежне виконанням боржником своїх зобов`язань за договором за договором поставки зерна майбутнього врожаю №К001ОДС-Ф від 12.03.2013 - є повністю непогашеною.

Відповідно до змісту ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року № 910/12604/18.

Тобто, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Так, за невиконання рішення суду заявник здійснив розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 10.05.2017 (дати проставлення державним виконавцем відмітки на наказі про залишок суми боргу) по 11.09.2025 (дату відкриття провадження у справі про банкрутство), який нарахував на всю суму стягнуту за судовим рішенням 379 803,56 грн, із врахуванням часткової оплати.

Водночас, суд зауважує, що грошове зобов`язання Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" виникло до ухвалення судового рішення по суті спору у справі № 916/347/14 та не припинилося в наслідок набрання ним законної сили. Нарахування 3 % річних та інфляційних згідно зі статтею 625 ЦК України належить здійснювати на суму основного боргу, стягнуту цим судовим рішенням до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих цим рішенням сум штрафу, 24 % річних та судового збору.

З огляду на зазначене, вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визнаються частково, оскільки нарахування 3% річних та інфляційних втрат на відсотки та пеню, які також були стягнуті рішенням суду, чинним законодавством не передбачено. Крім того, неустойка у формі пені є одним із способів забезпечення виконання зобов`язання (стаття 549 ЦК України), тобто, також не входить до складу основного зобов`язання, і за правилами статті 625 ЦК України на неї не можуть нараховуватися 3 % річних та інфляційні втрати.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, підлягають задоволенню у першу чергу вимог кредиторів.

Таким чином, витрати кредитора, пов`язанні зі сплатою судового збору за подання до суду заяви з грошовими вимогами у розмірі 4 844,80 грн враховуються у першу чергу задоволення вимог кредиторів.

Беручи до уваги наведене, господарський суд визнає грошові вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з грошовими вимогами до Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни у розмірі 595 934,36 грн, у такій черговості: 4 844,80 грн - перша черга задоволення вимог кредиторів; 182 112,00 грн - четверта черга задоволення вимог кредиторів; 408 977,56 грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

При цьому, враховуючи, що вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, однак заявлені після закінчення строку встановленого для їх подання, а тому заявник є конкурсним кредитором без права вирішального голосу на зборах кредиторів,

Керуючись статтею 45 Кодексу України з питань банкрутства, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника Селянського (фермерського) господарства Чорноус Марії Іванівни у розмірі 595 934,36 грн, у такій черговості:

4 844,80 грн - перша черга задоволення вимог кредиторів;

182 112,00 грн - четверта черга задоволення вимог кредиторів;

408 977,56 грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили 03.12.2025 та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 9, ч.ч. 2, 3 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, та ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 03.12.2025.

Суддя Т.І. Демченко