ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3055/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (; місцезнаходження: м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Центр" (; місцезнаходження: вул. Космічна, 12, Харків, 61145)
про стягнення 766 014,46 грн
за участю представників:

позивача - Жилко С.Е.,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада 01.09.2025 звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Центр" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 766 014,46 грн за використання земельної ділянки по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові з кадастровим номером :01:013:0014 за період з 01.06.2021 по 28.02.2022. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, набувши право власності на нежитлові будівлі, розташовані на вищевказаній земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на цю земельну ділянку.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2025 позовну заяву Харківської міської ради прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі №922/3055/25 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 16.09.2025, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що доданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів за період з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року є помилковим і підставним та здійснений без урахування листа ГУ ДПС України по Харківській області, на який посилається позивач та згідно з яким за даними податкових декларацій з плати за землю задекларовано до сплати за земельну ділянку за 2021 рік 272305,41 грн, за січень-лютий 2022 року - 49922,66 грн. Крім того, відповідач зазначає, що безпідставне застосування позивачем коефіцієнту 1.12 у Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 4697 кв.м по вул. Карла Маркса (вул. Благовіщенська), 28 (кадастровий номер :01:013:0014) від 27.05.2020 р. № 4180 призвело до збільшення вартості одного квадратного метру земельної ділянки, що в свою чергу призвело до завищення вартості грошової нормативної грошової оцінки земельної ділянки та завищеного розміру орендної плати, розрахованої Харківською міською радою. Відповідачем здійснено свій контррозрахунок орендної плати, згідно з яким, з урахуванням здійснених ТОВ "Сіті Центр" оплат, сума коштів, яка б могла бути стягнута на користь позивача, становить 160 025,41 грн (482 253,48 грн - 322 228,07 грн).

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем було подано до суду заяву про застосування позовної давності до позовних вимог та відмову в їх задоволенні у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Також 16.09.2025 відповідачем було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 922/3055/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/407/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі № 922/407/23, оскільки на думку відповідача, зазначені справи мають схожий предмет позову, а правовідносини у цих справах (розрахування відповідних локальних коефіцієнтів з метою визначення розміру нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки) є подібними.

23.09.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, в якій позивач надав обґрунтування розміру врахованих Харківською міською радою сум сплачених відповідачем коштів за використання земельної ділянки; пояснення щодо формування витягу з технічної документації про грошову оцінку земельної ділянки, а також заперечення проти застосування позовної давності до позовних вимог.

У запереченнях, які надійшли до суду 26.09.2025, відповідач не погодився з твердженнями позивача, викладеними у відповіді на відзив, та наполягав на тому, що, згідно з відомостями, які містяться у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (НВ 018 від 08.12.2018), земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0014 має код Класифікації видів цільового призначення земель 1.13.3. Тому зазначення в Розрахунку суми безпідставно утримуваних коштів та у Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.05.2020 № 4180, того, що "У відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель" - не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, яке було подано до суду 16.09.2025.

Протокольною ухвалою господарського суду від 14.10.2025 підготовче провадження у справі закрито; розгляд справи по суті призначено на 06.11.2025.

Протокольною ухвалою господарського суду від 06.11.2025, з урахуванням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду 03.11.2025, розгляд справи по суті було відкладено на 27.11.2025 о 12:30 у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.11.2025, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але 26.11.2025 до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи, призначеної на 27.11.2025, без його участі або відкладення розгляду справи на іншу дату в межах строку розгляду справи. У своєму клопотанні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

За таких обставин, враховуючи сплив строку розгляду справи по суті, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2025 № 438820033, право власності на нежитлові будівлі літ. "А-4" загальною площею 5 369,4 кв.м, літ. "А'-1" загальною площею 98,7 кв.м, "Б-1" загальною площею 76,4 кв.м, "Г-1" загальною площею 153,3 кв.м, "А-2" загальною площею 349,8 кв.м по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові зареєстровано з 18.02.2005 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Центр" на підставі договору купівлі-продажу № 32 від 10.01.2005, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Швидкіною О.О., акту прийому-передачі № 3118-К від 18.02.2005.

Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :01:013:0014, право користування якою відповідачем не оформлено.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.12.2018 № HB-18, площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0014, складає 0,4697 га, сформована земельна ділянка - 28.01.2008. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими об`єктами торговельно-адміністративного, культурно-розважального та побутового призначення з підприємствами громадського харчування, підземним паркінгом та гостьовою парковою (але не пізніше припинення об`єкту до експлуатації).

Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Сформована земельна ділянка підлягає державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.08.2025 №438819309, право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 12.06.2019 за Харківською міською радою.

Отже, ТОВ "Сіті Центр" використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0014 площею 0,4697 га по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові, без виникнення права власності / користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Факт використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :12:002:0003 площею 0,4697 га по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові без виникнення права власності / користування та без державної реєстрації цих прав встановлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.10.2021 у справі № 922/2871/21 за позовом Харківської міської ради до ТОВ "Сіті Центр" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, якою затверджено мирову угоду та стягнуто з ТОВ "Сіті Центр" безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за період з 01.01.2020 по 31.05.2021 у сумі 1 304 741,42 грн за використання земельної ділянки площею 0,4697 га по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові з кадастровим номером :01:013:0014.

Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.07.2025 № 15665/5/20-40-04-07-12, ТОВ "Сіті Центр" задекларовано до сплати за земельну ділянку: за 2021 рік - 272 305,41 грн, за січень-лютий 2022 року - 49 922,66 грн орендної плати.

Враховуючи вищенаведене, ТОВ "Сіті Центр" у період з 01.06.2021 та по теперішній час не сплачувало у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :01:013:0014 по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові.

Підпунктами 14.1.125, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ "Сіті Центр" коштів у розмірі орендної плати здійснено Харківською міською радою на підставі витягу від 27.05.2020 № 4180 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0014.

Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м.Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі - Положення № 41/08).

Отже, за розрахунком позивача, розмір орендної плати, за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:013:0014 площею 0,4697 га по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові складає:

- у 2021 році - 107 168,20 грн в місяць, а за період з 01.05.2021 по 31.12.2021 становить 750 177,40 грн;

- у 2022 році - 111 990,77 грн в місяць, а за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 223 981,54 грн.

Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби y Харківській області від 18.07.2025 № 15665/5/20-40-04-07-12 ТОВ "Сіті Центр" задекларовано до сплати та сплачено за земельну ділянку: за 2021 рік - 272 305,41 грн, за січень-лютий 2022 року - 49 922,66 грн орендної плати, тому загальна сума безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.06.2021 по 28.02.2022 становить 766014,46 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктами 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Оскільки, відповідач у спірний період не був власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Свої позовні вимоги Харківська міська рада обґрунтовує саме наявністю підстав для застосування ст. 1212-1214 ЦК України, що підтверджується практикою Верхового Суду, відображеною у постанові Великої Палати Верхового Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, яка прийнята за результатами розгляду аналогічних правовідносин щодо врегулювання спору, що виник з приводу фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати.

У пункті 65 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикаційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав, за користування якою Харківська міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка є сформованою, оскільки має кадастровий номер, площу, адресу, нормативно грошова оцінка земельної ділянки покладена в основу розрахунку ціни позову, що підтверджується матеріалами справи.

Судом перевірено розрахунок позивача, встановлено його арифметичну вірність та відповідність вимогам законодавства.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що розрахунок безпідставно збережених коштів за період з 01.06.2021 року по 31.12.2021 року є помилковим та підставним, оскільки здійснений без урахування листа ГУ ДПС України по Харківській області, на який посилається позивач.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Предметом розгляду справи № 922/3055/25 є стягнення з ТОВ "Сіті Центр" за використання земельної ділянки по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові з кадастровим номером :01:013:0014 за період з 01.06.2021 по 28.02.2022.

Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.07.2025 № 15665/5/20-40-04-07-12, ТОВ "Сіті Центр" сплачено за весь 2021 рік - 272 305,41 грн.

Тому, при обчисленні розміру безпідставно збережених коштів у 2021 році Харківською міською радою було взято суму сплачених відповідачем коштів пропорційно сплачених відповідачем коштів за 2021 рік та спірного періоду - з 01.06.2021 по 31.12.2021. Тому, за цей період відповідачем сплачено саме 158844,82грн, саме як і зазначено в розрахунках.

Щодо ствердження відповідача про невірне визначення позивачем коду Класифікації видів цільового призначення земель під час розрахунку орендної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку земель" (далі - Закон), об`єктами оцінки земель є: територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, території оціночних районів та зон, земельні ділянки чи їх частини або сукупність земельних ділянок і прав на них, у тому числі на земельні частки (паї), у межах території України.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Частиною 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель", Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 №1474/19 "Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018" затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова станом на 01.01.2018 становить 639,78 гривень і підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Вказана вартість одного квадратного метра земель міста Харкова застосовується для визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок з 01.01.2020 по теперішній час.

Частиною 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель", Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Разом з позовною заявою Харківською міською радою надано витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 27.05.2020 № 4180, на підставі якого було проведено розрахунок безпідставно збережених відповідачем коштів.

Листом Держкомзему України від 24.04.1998 № 14-1-7/1205 затверджено Український класифікатор цільового використання землі (УКЦВЗ). Відповідно до вказаного класифікатора, код 1.13.3 відповідає цільовому призначенню - землі житлової забудови і громадського призначення.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (КВЦПЗ).

Відповідно до п. 1.2 вказаної КВЦПЗ, код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів.

КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Статтею 20 Земельного кодексу України передбачено, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення.

При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.

Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.

Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

Пунктом 117 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 встановлено, що відомості (зміни до них) про зареєстровані земельні ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в разі внесення змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього порядку відкрито Поземельну книгу.

Згідно з п. 118 цього Порядку, внесення до Поземельної книги відомостей (змін про них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119

цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Частиною 2 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони); на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр визначено, що Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить" такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, який визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Пунктом 3 Розділу І вказаного Порядку інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, визначення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра земельної ділянки населених пунктів здійснюється за формулою:

Цн = (В + Нп х В) / Нк х Кф х Км, де

Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях);

В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях);

Нп - норма прибутку (6%);

Нк - норма капіталізації (3%);

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки;

Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306.

Додатком 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (пункт 5 розділу ІІ) визначено коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф).

У п. 2 приміток до даного додатку зазначено, що у разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0.

Отже, оскільки у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0014 по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові відсутній код КВЦПЗ, а лише наявний код УКЦВЗ - 1.13.3 (що не є тотожним), у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.05.2020 № 4180 вірно зазначено про відсутність коду КВЦПЗ.

Відповідачем не надано доказів того, що відомостях про земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0014 наявний код Класифікації видів цільового призначення земель.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 160/3248/20 зазначено наступне:

"З 1 січня 2017 року процедура проведення нормативно грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року № 489 (далі - Порядок № 489).

Відповідно до пункту 6 Порядку, ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в мм. Києві та Севастополі) належать, зокрема, надання відомостей з Державного земельного кадастру щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту, та відмови у їх наданні, витягів з Державного земельного кадастру про будь-яку земельну ділянку в межах державного кордону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року № 1386 затверджено Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, пунктом 4 якого передбачено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема, про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача. З аналізу зазначених вище норм чинного законодавства вбачається, що за платниками земельного податку, а також платниками орендної плати за землю закріплено обов`язок, подавати дані ДЗК про нормативну грошову оцінку землі разом із першою декларацією тау разі зміни такої оцінки.

При цьому, витяг з технічної документації про грошову оцінку землі, сам по собі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, не змінює фактичне значення коефіцієнтів, що застосовані під час здійснення нормативної грошової оцінки землі, так само як і самого значення нормативної грошової оцінки землі, а лише носить інформаційний характер. При цьому, саме рішення відповідної сільської, селищної чи міської ради затверджує технічну документацію щодо відповідної нормативної грошової оцінки землі".

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 814/789/17.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Харківської міської ради є правомірними і обґрунтованими.

Відповідачем у справі заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) Цивільним кодексом України визначено як позовну давність.

Згідно з вимогами ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 263 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93 та № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 57 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2" від 11.03.2020 року № 211, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на всій території України з 12.03.2020 було встановлено карантин, який неодноразово продовжувався.

У свою чергу, 17.03.2020 був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" № 530-ІХ (Закон № 530). Даним законом були внесені зміни, у тому числі, і до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні". Відповідно до наведених змін карантин було визнано форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Розділом II Прикінцеві положення Закону № 530 було визначено, що цей закон набирає чинності з дня його опублікування. З вищенаведеного слідує, що з 17.03.2020 карантин на законодавчому рівні було визнано обставиною непереборної сили та, відповідно, з даного моменту має застосовуватися правило пункту 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України щодо зупинення строків позовної давності.

Відповідно до пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" карантин відмінений на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Крім того, Законом України № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (далі - Закон), відповідно до пункту 31 частини 1 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", затверджено Указ Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

30.01.2024 набув чинності Закон "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", яким пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України викладено у наступній редакції: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Таким чином, перебіг строків позовної давності був зупинений до 30.06.2023 у зв`язку із COVID-19, та по 04.09.2025 (набуття чинності Закону України № 4434-IX яким скасовано призупинення строків позовної давності).

Враховуючи наведене, суд констатує, що строк позовної давності для стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 766 014,46 грн за використання земельної ділянки по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові з кадастровим номером :01:013:0014 за період з 01.06.2021 по 28.02.2022 не сплили, у зв`язку із чим, помилковими є твердженнями відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності.

Відтак, позовні вимоги Харківської міської ради підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Центр" (вул. Космічна, 12, м. Харків, 61145; ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003; , платіжні реквізити: отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Харків, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, рахунок (IBAN) UA0020649, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 24062200) - безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати у сумі 766 014,46 грн за використання земельної ділянки по вул. Благовіщенській, 28 у м. Харкові з кадастровим номером :01:013:0014 за період з 01.06.2021 по 28.02.2022.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Центр" (вул. Космічна, 12, м. Харків, 61145, ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003; , платіжні реквізити: p/p UA0032986, Банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172 Отримувач - Харківська міська рада, код отримувача (ЄДРПОУ) - 04059243) - витрати зі сплати судового збору у сумі 11 490,22 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "04" грудня 2025 р.

Суддя Н.М. Кухар