ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )
про розірвання договору про спільну діяльність та стягнення 264 758,50 гривень
за участю представників:
від позивача - адвокат Вихрицький Р.П., згідно ордеру
від відповідача - не з`явився
від 3-ї особи - не з`явився
Повний текст судового рішення складено 31.10.2025 року.
Надіслана судом ухвала від 01.10.2025 за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру повернута до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За змістом пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України учасників справи було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач, третя особа у свою чергу не скористалися наданим їм правом участі у розгляді справи і їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
За наслідками розгляду справи, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення у справі та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
На оголошення вступної та резолютивної частин додаткового рішення учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина додаткового рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.
Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 3 частини 1, частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з нормами частини 3 статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та попередньо планує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000,00 гривень.
У пункті 7 позовної заяви позивачем заявлено про надання позивачу строку протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на професійну правничу допомогу, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.
15.01.2024 представником позивача подано до суду заяву про розподіл судових витрат (заявлено про стягнення 27 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу), разом із доказами понесених судових витрат.
Не погоджуючись із ухваленим Дарницьким районним судом м. Києва 22.11.2023 рішенням, відповідач ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2023 року.
У вказаній постанові судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є фізичними особами підприємцями, відтак судом зауважено, що укладений 8 липня 2020 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір про спільну сумісну діяльність (довірче управління бізнесом) за своїм предметом є договором про спільну господарську діяльність (бізнесу) для досягнення господарських та комерційних цілей, а саме пошук та підбір місця здійснення господарської діяльності, проведення підготовчих та ремонтних робіт на вибраній локації; спір який виник між сторонами є повністю господарським і не може розглядатись за правилами цивільного судочинства, що стало підставою для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 зі скасуванням рішення суду першої інстанції і закриттям провадження у цій справі.
Водночас, не погоджуючись із постановленою Дарницьким районним судом м. Києва 12.02.2024 ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2024 року і ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 27 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Київського апеляційного суду від 07.08.2024 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2024 про ухвалення додаткового рішення скасовано.
13.09.2024 представник позивача звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, просив постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Листом № 7418/0/223-24 від 30.12.2024 Верховним Судом матеріали справи повернено до Дарницького районного суду міста Києва.
На оголошення вступної та резолютивної частин додаткового рішення учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина додаткового рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті представником позивача зроблено заяву, що докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Повне судове рішення складено 31.10.2025 року.
Згідно з частиною 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому частиною 4 статті 116 ГПК України визначено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Враховуючи наданий заявнику положеннями частини 8 статті 129 ГПК України п`ятиденний строк на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат та перебіг процесуального строку відповідно до положень статей 116, 240 ГПК України, останнім днем подання відповідних доказів є 05.11.2025.
Представником позивача 04.11.2025 сформовано в підсистемі "Електронний суд" та подано до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу до якої долучено докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, отже зазначена заява подана заявником в межах строків, визначених положеннями статей 116, 129, 240 ГПК України.
У поданій до суду заяві представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000,00 гривень.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, судом враховане таке.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України.
Відповідно до положень статей 16, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру;
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до вимог частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представником позивача з дотриманням вимог, передбачених частиною 8 статті 129 ГПК України, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано до суду разом із позовною заявою та заявою від 04.11.2025 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат докази понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
27 вересня 2022 року між Адвокатським об`єднанням "Протас, Сорокін та партнери" (далі - адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (далі - клієнт) укладено договір № 2709-КЮ про надання правової допомоги (далі - договір).
За умовами пункту 1.1. договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до пункту 2.1. договору сторони погодили, що адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги:
- перевіряє відповідність вимогам українського законодавства документів клієнта, надає допомогу клієнту при підготовці та правильному оформленні вказаних документів (пункт 2.1.1. договору).
- приймає участь в підготовці та юридичному оформленні різного роду договорів, що укладаються клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, які не виконують договірні зобов`язання (пункт 2.1.2. договору);
- представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів з усім обсягом прав, наданих учасникам судового процесу, в тому числі правом знайомитися з матеріалами справ, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, збільшення або зменшення позовних вимог, зміни підстави та предмету позову, укладення мирової угоди, підписання, подання та отримання претензій, позовних та інших заяв, апеляційних та касаційних скарг, а також користуватися іншими правами, наданими чинним процесуальним законодавством України стороні та/або іншому учаснику процесу (пункт 2.1.3. договору);
- підписувати від імені клієнта та подавати документи правового характеру, а також завіряти копії письмових доказів та інших документів, які використовуються з метою виконання доручення клієнта (пункт 2.1.4. договору);
- отримувати від імені клієнта в органах, установах, організаціях будь-якої форми власності та підпорядкування оригінали документів, в тому числі документів, що посвідчують особу клієнта (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення водія, інші посвідчення тощо), довідки, листи, відповіді та інші документи, які містять ідентифікаційні (персоніфіковані) відомості про особу клієнта (пункт 2.1.5. договору);
- з метою отримання відомостей про факти, які можуть бути використані, як джерело відомостей для клієнта та докази у судових справах, на підставі ст. 20, ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звертатися з адвокатськими запитами та збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку, запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою (пункт 2.1.6. договору);
- партнери адвокатського об`єднання та/або адвокати, виступаючи як захисники, здійснюють, у встановленому законом порядку, захист прав та законних інтересів клієнта (його співробітників якщо клієнтом є юридична особа), у випадках, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України (пункт 2.1.7. договору);
- узагальнює та аналізує для клієнта практику розгляду судових та інших справ; результати розгляду претензій; практику укладення та виконання договорів; надає клієнту пропозиції щодо усунення виявлених недоліків (пункт 2.1.8. договору);
- надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у клієнта в процесі здійснення діяльності (пункт 2.1.9. договору);
- інформує клієнта на його запит про зміни в законодавстві, які стосуються його діяльності (пункт 2.1.10. договору).
Згідно з пунктом 4.1. договору правову допомогу клієнт оплачує шляхом переказу суми, що зазначена в рахунку, або на підставі акту наданих послуг, з розрахунку 3 000,00 грн. за одну годину роботи адвоката, якщо інше не погоджено сторонами. Сторони узгодили, що за цим договором клієнт сплачує адвокатському об`єднанню кошти в сумі 15 000,00 грн. за вступ адвокатського об`єднання у справу та її правовий аналіз.
Пунктом 4.2. договору сторони визначили, що оплата за цим договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку чи підписання акту наданих послуг. Клієнт може здійснювати оплату послуг на підставі цього договору.
Відповідно до пункту 4.3. договору при розрахунку вартості правової допомоги, вказаної в п.4.1. даного договору враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками. Адвокатське об`єднання надає правову допомогу, передбачену умовами даного договору, в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 9:00 год. до 18:00 год. у робочі дні, визначені згідно чинного законодавства. У разі надання співробітниками адвокатського об`єднання правової допомоги на прохання клієнта в неробочий час, адвокатське об`єднання має право на оплату такої правової допомоги за підвищеними тарифами, погодженими сторонами.
Згідно з пунктом 4.4. договору за результатами надання правової допомоги складається акт. В акті вказується (за необхідності) обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту засобами поштового зв`язку або на електронну пошту або на будь-який мобільний застосунок, такий як «Viber», «WhatsApp», «Telegram», який зареєстрований за номером мобільного телефону клієнта. На письмову вимогу клієнта адвокатського об`єднання може надавати акти, в яких буде вказано детальний перелік наданої правової допомоги.
За умовами пункту 4.6. договору сторони можуть встановити розмір плати за вступ адвокатського об`єднання у справу та її правовий аналіз. Така сума є гонораром адвокатського об`єднання та після її сплати поверненню не підлягає.
Відповідно до пункту 4.7. договору в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правової допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акту.
Даний договір є безстроковим (пункт 7.1. договору).
Згідно з пунктом 7.1. договору кожна із сторін має право відмовитись від даного договору, попередивши про це іншу сторону за три дні до моменту припинення даного договору, у випадках: на вимогу клієнта - у випадку незадовільного надання правової допомоги (пункт 7.2.1. договору); на вимогу адвокатського об`єднання - у випадку затримки клієнтом оплати згідно умов даного договору чи невиконання клієнтом інших зобов`язань за договором (пункт 7.2.2. договору).
26 вересня 2022 року між Адвокатським об`єднанням "Протас, Сорокін та партнери" та ОСОБА_1 підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №2612 від 26.12.2022 за змістом якого на підставі договору № 2709-КЮ від 26.12.2022 адвокатським об`єднанням на замовлення клієнта виконано наступні роботи (надані послуги) - надання правової допомоги за договором (збір і підготовка доказів та позовних заяв, інших процесуальних документів) на загальну суму 70 000,00 гривень.
Відповідно до наявних у матеріалах справи:
- платіжної інструкції № 116363232 від 07.11.2022 ОСОБА_1 сплачено на користь адвокатського об`єднанням "Протас, Сорокін та партнери" 70 000,00 гривень із зазначенням у графі призначення платежу - надання правової допомоги за договором №2709-КЮ від 27.09.2022 (збір і підготовка доказів та позовних заяв, інших процесуальних документів);
Відповідно до вимог статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 4-6 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наразі, відповідного клопотання відповідачем не заявлено та не спростовано вимог позивача в цій частині.
Надаючи оцінку поданим позивачем доказам щодо понесених правничих витрат та наведеним відповідачем доводам судом враховано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони, зокрема, у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
У частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, 01.06.2022 року у справі № 914/4/20.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
У зв`язку із наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статі 129 цього Кодексу.
Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених частиною четвертою статті 129 ГПК України.
Верховним Судом у постанові від 22.12.2022 року у справі №903/643/21 викладено висновок, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може одночасно застосовувати критерії, що визначені як у ч. 5-7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (з власної ініціативи), так і в ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (за клопотанням сторони).
Як уже було зазначено, згідно з пунктом 4.1. договору правову допомогу клієнт оплачує шляхом переказу суми, що зазначена в рахунку, або на підставі акту наданих послуг, з розрахунку 3 000,00 грн. за одну годину роботи адвоката, якщо інше не погоджено сторонами.
Пунктом 4.2. договору сторони визначили, що оплата за цим договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку чи підписання акту наданих послуг. Клієнт може здійснювати оплату послуг на підставі цього договору.
Згідно з пунктом 4.4. договору за результатами надання правової допомоги складається акт. В акті вказується (за необхідності) обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту засобами поштового зв`язку або на електронну пошту або на будь-який мобільний застосунок, такий як «Viber», «WhatsApp», «Telegram», який зареєстрований за номером мобільного телефону клієнта. На письмову вимогу клієнта адвокатського об`єднання може надавати акти, в яких буде вказано детальний перелік наданої правової допомоги.
За умовами пункту 4.6. договору сторони можуть встановити розмір плати за вступ адвокатського об`єднання у справу та її правовий аналіз. Така сума є гонораром адвокатського об`єднання та після її сплати поверненню не підлягає.
Відповідно до пункту 4.7. договору в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правової допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акту.
Таким чином, первинними документами щодо наданої адвокатським об`єднанням клієнту правничої допомоги за умовами договору є акти наданих послуг та документи, що підтверджують оплату наданих послуг згідно виставлених адвокатським об`єднанням рахунків.
Також позивачем надано суду сформовані на підставі договору №2709-КЮ від 27.09.2022 адвокатським об`єднанням рахунки на оплату наданих послуг:
У свою чергу згідно наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій ОСОБА_1 сплачено на користь адвокатського об`єднанням "Протас, Сорокін та партнери" 22 000,00 гривень, а саме:
Щодо наданого позивачем на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №2612 від 26.12.2022 за змістом якого на підставі договору № 2709-КЮ від 26.12.2022 адвокатським об`єднанням на замовлення клієнта виконано наступні роботи (надані послуги) - надання правової допомоги за договором (збір і підготовка доказів та позовних заяв, інших процесуальних документів) на загальну суму 70 000,00 гривень; рахунку на оплату №0211-1 від 29.09.2022 за надані послуги (надання правової допомоги за договором (збір і підготовка доказів та позовних заяв, інших процесуальних документів) на суму 70 000,00 гривень; платіжної інструкції № 116363232 від 07.11.2022. на підставі якої ОСОБА_1 сплачено на користь адвокатського об`єднанням "Протас, Сорокін та партнери" 70 000,00 гривень із зазначенням у графі призначення платежу - надання правової допомоги за договором №2709-КЮ від 27.09.2022 (збір і підготовка доказів та позовних заяв, інших процесуальних документів) суд зауважує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою - шостою статті 126, частинами п`ятою - дев`ятою статті 129 ГПК України, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до стягнення з урахуванням того, чи були такі витрати пов`язані зі справою та чи була їх сума обґрунтованою.
Cудові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу мають бути безпосередньо пов`язаними з розглядом справи.
Вказані документи оформлені до дати складення та подання позовної заяви до суду у цій справі (02.10.2023).
Також із матеріалів справи вбачається надання адвокатським об`єднанням професійної правничої допомоги ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 за іншими правовідносинами, у інших судових провадженнях, зокрема зі змісту позовних вимог, вимог щодо надання інформації (за іншими договорами, щодо інших адрес здійснення господарської діяльності), відзиву у іншій судовій справі.
У свою чергу, наданий на підтвердження понесених позивачем витрат звіт № 4 про надані послуги за договором №2709-КЮ від 27.09.2022 суд оцінює критично, оскільки вказаний документ не погоджений позивачем, складений адвокатським об`єднанням у односторонньому порядку та не відноситься до переліку документів за договором, що підтверджують надання послуг професійної правничої допомоги за цим договором та їх вартість.
Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, з огляду на критерії розподілу правничих витрат та обставини справи, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають розподілу у сумі 22 000,00 гривень.
У задоволенні вимог про стягнення заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 гривень, слід відмовити у зв`язку із їх необгрунтованістю.
Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 13 818,20 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. Судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 181,80 гривень покласти на позивача.
5. У задоволенні решти заяви представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
6. Згідно з приписами статті 241 ГПК України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
8. Примірник додаткового рішення направити учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, у разі відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Повне додаткове рішення складено 01 грудня 2025 р.
Суддя Шамшуріна М.В.
1 - до справи;
2, 3 - позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_4; представнику позивача, до електронного кабінету у системі ЄСІТС;
4, 5 - відповідачу, АДРЕСА_5; АДРЕСА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
6 - третій особі, до електронного кабінету у системі ЄСІТС.