ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2025 р. Справа№ 927/752/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши в письмовому провадженні матеріали апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025

у справі № 927/752/25 (суддя Фесюра М.В.)

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком"

про стягнення 411 065 996,60 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються

19.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» (далі - Товариство) сформувало у системі «Електронний суд» зустрічну позовну заяву, у якій просить розтлумачити зміст державного контракту на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 14.06.2024 №23/3-331-VDK-24, а саме, щодо відповідальності за невиконання договору, передбаченої п. 7.2, визначивши порядок застосування до виконавця державного контракту (договору) з оборонних закупівель відповідальності в частині стягнення штрафу відповідно до підпункту 1 пункту 7.2 державного контракту в розмірі 7% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання зобов`язання та встановлення подвійної відповідальності з урахуванням підпункту 4 пункту 7.2 контракту.

У поданій зустрічній позовній заяві Товариство заявило клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на подання зустрічного позову та просило поновити зазначений строк.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову Товариство посилається на значну кількість судових справ, в яких розглядаються вимоги щодо державних контрактів із тотожними суперечливими пунктами щодо ТОВ «НВК «Техавіаком» (справи №927/973/24, 910/421/25, 927/1021/24, 927/1026/24, 910/16340/24, 927/759/25, 910/8138/25, 910/8359/25, 910/8142/25, 910/8140/25, 910/9281/25, 927/752/25, 927/728/25, 927/749/25), що є поважною причиною для поновлення строку на подання зустрічного позовну у цій справі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 відмовлено Товариству у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви. Зустрічну позовну заяву повернуто ТОВ «НВК «Техавіаком».

Відмовляючи ТОВ «НВК «Техавіаком» у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява підлягає поверненню заявнику у зв`язку з пропуском строку на її подання.

Суд першої інстанції не визнав поважними причинами пропуску строку на подання зустрічного позову, який пропущений майже на місяць, оскільки такі обставини, як значна кількість справ, які перебувають у провадженні судів, не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії. За висновком суду, неналежна організація процесу зі своєчасного подання зустрічного позову з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у Товариства для своєчасного подання цього позову є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністі за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025, Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Чернігівської області. Судові витрати про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» (далі - Підприємство).

Скаржник вважає, що незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухали полягає у тому, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини, на які Товариство посилається на обґрунтування необхідності поновлення строків на подання зустрічного позову.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що під час звернення до суду з позовом Підприємство виходило з дійсності підп. 1 та підп. 4 п. 7 контракту, їх виконуваності та зобов`язальної сили для сторін контракту. Із позовної заяви слідує, що у Підприємства відсутні інші договірні підстави для стягнення відповідних сум коштів, ніж ті, що вказані вище. Водночас Товариство, повторно, проаналізувавши позовну заяву та підстави позову, виявило, що положення підп. 1 п. 7.2, підп. 4 п. 7.2, підп. 5 п. 6.1 Контракту містять очевидну суперечливість в частині стягнення штрафу в розмірі 7% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання зобов`язання; нарахування процентів за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару та встановлення подвійної відповідальності; права замовника в односторонньому порядку розірвати контракт без встановлення відсутності вини виконавця.

Отже, на думку скаржника, для правильного вирішення судом спору щодо порушення відповідачем зобов`язань за контрактом, а також для перевірки здійснених позивачем розрахунків заборгованості необхідним є тлумачення судом положень підп. 1 п. 7.2, підп. 4 п. 7.2 контракту у взаємозв`язку з пунктами розділу 7 договору «Відповідальність», а також підп. 5 п. 6.1, оскільки розгляд даної справи об`єктивно неможливий без належного тлумачення умов договору, що й стало підставою для звернення із зустрічним позовом.

Також апелянт вказує, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.08.2025 у справі №910/8142/25 було об`єднано провадження у трьох судових справах: №910/8138/25, 910/8140/25, 910/8142/25 щодо недійсності підп. 1, 4 п. 7.2 державних контрактів, укладених з Підприємством. Таким чином, станом на сьогоднішній день, у справі №910/8142/25 вирішується питання щодо недійсності підп. 1, 4 п. 7.2 державного контракту №23/3-331-VDK-24, на підставі яких було заявлено позовні вимоги Підприємства у справі №927/749/25. Заявлені Товариством підстави позовних вимог у межах справи №910/8142/25, на думку скаржника, вказують на те, що цей правочин є саме оспорюваним, а тому його недійсність може бути підтверджена виключно рішенням суду, яке набрало законної сили.

Апелянт, зазначає, що суд у справі № 927/749/25 не уповноважений на оцінку обставин щодо недійсності відповідних пунктів контракту, адже такі вимоги не відносяться до предмету спору, оскільки жодною із сторін не пред`явлено відповідних вимог. Водночас, такі обставини будуть мати вирішальне значення для розгляду даного спору, оскільки у разі підтвердження факту недійсності відповідних положень будуть відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені, штрафу, процентів за користування коштами попередньої оплати.

Скаржник зауважує, що суд першої інстанції у даній справі обмежений предметом спору, який заявлений сторонами щодо вирішення питань, які мають значення для розгляду спору, водночас в іншому судовому провадженні на вирішенні перебуває справа, прийняття рішення у якій може виключити можливість задоволення позовних вимог у даній справі.

Разом з тим, суд у межах справи №927/749/25 за заявою учасника може здійснити тлумачення змісту положень контракту.

Апелянт зазначає, що лише після подання відзиву на позовну заяву, а також інших відзивів у справах, які вказав суд першої інстанції, та здійснивши по суті повторний аналіз всієї ситуації, Товариство зрозуміло, що необхідність тлумачення судом таких пунктів для з`ясування всіх обставин справи є необхідним і може бути поважною причиною для поновлення відповідно пропущеного строку. Зокрема, складність справи підтверджується об`ємом матеріалу, який Товариство подало разом з відзивом. Товариство зауважує, що відзив викладений на 44 аркушах та до нього додано 110 додатків. Отже, до подання всіх відзивів та відповідей на відзиви Товариство не мало повної картини ситуації із спірними підпунктами і до кінця не розуміло, який зустрічний позов потрібно подати, щоб об`єктивно з`ясувати всі обставини справи. Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на дані обставини, дійшов хибних висновків та прийняв оскаржувану ухвалу, чим порушив право відповідача на судовий захист, можливість встановити у справі об`єктивні обставини та розглянути вимоги щодо тлумачення спірних підпунктів контракту.

Посилаючись на наведене вище, апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не розглянув належним чином клопотання відповідача про поновлення строків на подання зустрічного позову. Скаржник вважає, що з оскаржуваної ухвали видно, що суд першої інстанції не вирішив питання про поновлення процесуального строку та з цією метою не встановлював існування підстав для поновлення строку, а повернув без розгляду зустрічний позов з доказами сплати судового збору та клопотанням про поновлення строку на його подання.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, позивач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 02.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі № 927/752/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі № 927/752/25 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/752/25.

22.10.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/752/25.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Б.О. у відряджені, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі № 927/752/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі № 927/752/25 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

З огляду на наявність у матеріалах оскарження належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №927/752/25 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, переглядає справу №927/725/25 у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техавіаком" про стягнення 411 065 996,60 грн заборгованості, а саме: 275 170 896,00 грн сума попердньої оплати, 77 808 740,10 грн пені, 40 767 880,25 грн відсотків за користування чужими коштами попередньої оплати, 17 024 462,00 грн 7% штрафу та 294 018,22 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов державного контракту на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 23/3-210-VDK-24 від 06.05.2024.

Ухвалою від 25.07.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 06.08.2025. Ухвалено розгляд справи 927/752/25 проводити в закритому судовому засіданні. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 25.07.2025 доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС 25.07.2025 о 13:47, що підтверджується довідкою суду про доставку електронного листа.

У судовому засіданні 06.08.2025 суд задовольнив клопотання відповідача та встановив відповідачу строк 18 календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для підготовки і подання до суду відзиву на позов.

Отже, з урахуванням зазначеного, останнім днем для подання відповідачем відзиву є 12.08.2025.

Як зазначено судом першої інстанції, 13.08.2025 відповідач подав до суду клопотання про продовження строків, сформоване через систему "Електронний суд", у якому просив продовжити строк на подання відзиву на позов на 5 днів, посилаючись на часте оголошення повітряної тривоги, а також значний обсяг доказів, які потрібно зібрати та приєднати до відзиву.

14.08.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, сформований через систему "Електронний суд" 13.08.2025.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.09.2025 у справі № 927/752/25 у продовженні процесуального строку Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на подання відзиву на позовну заяву на 5 днів у справі №927/752/25 відмовлено.

Відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" від 13.08.2025 залишено без розгляду.

10.09.2025 відповідач подав повторно до суду відзив на позовну заяву, сформований через систему «Електронний суд», в якому просив поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, прийняти відзив та приєднати докази, що додаються.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2025 у справі №927/752/25 відмовлено відповідачу у поновленні строку на подання відзиву на позовну заяву та залишено його без розгляду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем поважності підстав для поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, сформованого через систему «Електронний суд» 10.09.2025.

19.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» (далі - Товариство) сформувало у системі «Електронний суд» зустрічну позовну заяву, у якій просить розтлумачити зміст державного контракту на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 14.06.2024 №23/3-331-VDK-24, а саме, щодо відповідальності за невиконання договору, передбаченої п. 7.2, визначивши порядок застосування до виконавця державного контракту (договору) з оборонних закупівель відповідальності в частині стягнення штрафу відповідно до підпункту 1 пункту 7.2 державного контракту в розмірі 7% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання зобов`язання та встановлення подвійної відповідальності з урахуванням підпункту 4 пункту 7.2 контракту.

У поданій зустрічній позовній заяві Товариство заявило клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на подання зустрічного позову та просило поновити зазначений строк.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову Товариство посилається на значну кількість судових справ, в яких розглядаються вимоги щодо державних контрактів із тотожними суперечливими пунктами щодо ТОВ «НВК «Техавіаком» (справи №927/973/24, 910/421/25, 927/1021/24, 927/1026/24, 910/16340/24, 927/759/25, 910/8138/25, 910/8359/25, 910/8142/25, 910/8140/25, 910/9281/25, 927/752/25, 927/728/25, 927/749/25), що є поважною причиною для поновлення строку на подання зустрічного позовну у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 відмовлено ТОВ «НВК «Техавіаком» у поновленні строку для пред`явлення зустрічного позову у справі №925/752/25. Зустрічну позовну заяву ТОВ «НВК «Техавіаком» повернуто заявнику.

Відмовляючи відповідачу у поновленні строку для пред`явлення зустрічного позову у справі №925/752/25, суд першої інстанції зазначив, що саме по собі знаходження на розгляді в Господарських судах значної кількості судових справ, в яких розглядаються вимоги щодо державних контрактів із тотожними суперечливими пунктами щодо ТОВ «НВК «Техавіаком» не може визнаватися обґрунтованою та поважною підставою для поновлення строку, встановленого ч.1 ст. 180 ГПК України на подачу зустрічної позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 вказаного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо її подання.

Частиною 1 ст.46 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Нормою п.3 ч.2 ст.46 ГПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Таким чином, право пред`явити зустрічний позов може бути реалізоване у строк, встановлений ГПК України, а саме, у строк для надання відзиву, який встановлений законом. Адже у нормах, наведених вище за текстом цієї постанови, не йдеться про встановлення судом строку для подання відзиву, а імперативно - законом - встановлено період часу для подання зустрічного позову, який має відповідати строку для подання відзиву.

За нормою ч.6 ст.180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відповідно до ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України).

Частиною 1 ст. 116 ГПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на подання зустрічного позову може бути реалізоване відповідачем виключно у строк, встановлений для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.12.2019 у справі №910/5172/19.

Обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025, якою порушено провадження за поданою Підприємством позовною заявою та встановлено Товариству строк для подання заяв по суті, зокрема, п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву, було доставлено до електронного кабінету відповідача 25.07.2025 о 13:47.

У судовому засіданні 06.08.2025 суд задовольнив клопотання відповідача та встановив відповідачу строк до 18 календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для підготовки і подання до суду відзиву на позов.

Отже, останнім днем для подання відзиву було 12.08.2025, як це правомірно встановив суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша).

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (частина третя).

За змістом наведеної ст. 119 ГПК України вбачається, що пропущений учасником процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за умови звернення учасника із заявою про поновлення такого строку, в якій він має навести причини пропуску строку, а суд оцінити наведені заявником причини на предмет їх поважності.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

Під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ГПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення встановленого законом строку безпосередньо пов`язане з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У тому випадку, коли у встановлений законом строк учасник справи не може виконати певні процесуальні дії, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації, у такого учасника виникає унормована законом можливість ініціювати поновлення процесуального строку у спосіб звернення до суду із заявою, в якій мають бути наведені причини пропуску строку; суд же лише має здійснити оцінку цих причин, наведених заявником, на предмет їх поважності. Інший підхід порушував би принципи диспозитивності та змагальності.

Суд першої інстанції встановив, що 19.09.2025, тобто після закінчення строку на подання відзиву, подовженого до 18 календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, Товариство сформувало у системі «Електронний суд» зустрічну позовну заяву. У поданій зустрічній позовній заяві Товариство заявило клопотання визнати поважними причини пропуску строку на подання зустрічного позову та поновити зазначений строк.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову Товариство посилається на значну кількість судових справ, в яких розглядаються вимоги щодо державних контрактів із тотожними суперечливими пунктами щодо ТОВ «НВК «Техавіаком» (справи №927/973/24, 910/421/25, 927/1021/24, 927/1026/24, 910/16340/24, 927/759/25, 910/8138/25, 910/8359/25, 910/8142/25, 910/8140/25, 910/9281/25, 927/752/25, 927/728/25, 927/749/25), що вважає поважною причиною для поновлення строку на подання зустрічного позовну у цій справі.

Дослідивши, викладені у клопотанні доводи щодо причин пропуску строку на подання зустрічного позову у встановлений строк, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що наведені ТОВ "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду із зустрічною позовною заявою у цій справі та/або неможливості її подання раніше зазначеної дати, не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення заявників та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальної дії щодо пред`явлення зустрічного позову у встановлений законом строк.

При цьому, судом першої інстанції правильно зазначено, що саме по собі знаходження на розгляді в господарських судах значної кількості судових справ, в яких розглядаються вимоги щодо державних контрактів із тотожними суперечливими пунктами щодо ТОВ «НВК «Техавіаком» (справи № 927/973/24, 910/421/25, 927/1021/24, 927/1026/24, 910/16340/24, 927/759/25, 910/8138/25, 910/8359/25, 910/8142/25, 910/8140/25, 910/9281/25, 927/752/25, 927/728/25, 927/749/25), не може визнаватися обґрунтованою та поважною підставою для поновлення строку, встановленого ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, на подачу зустрічної позовної заяви. Зазначене не звільняє сторону від обов`язку реалізації передбачених процесуальним законом прав в межах визначених процесуальних строків, а також не підтверджує наявності об`єктивних перешкод для реалізації права на подання зустрічного позову в межах передбаченого законом строку.

Доводи апеляційної скарги про те, що з оскаржуваної ухвали видно, що суд першої інстанції не вирішив питання про поновлення процесуального строку та з цією метою не встановлював існування підстав для поновлення строку, а повернув без розгляду зустрічний позов з доказами сплати судового збору та клопотанням про поновлення строку на його подання, колегія суддів відхиляє, як такі, що спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Так, п. 2 резолютивної частини свідчить, що суд постановив відмовити Товариству у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви.

Мотивувальна частина оскаржуваної ухвали свідчить, що суд першої інстанції розглянув заявлене Товариством клопотання та виснував, що не є поважними причинами пропуску строку на подання зустрічного позову, який поданий Товариством з пропуском майже на місяць, оскільки такі обставини, як значна кількість справ, які перебувають у провадженні судів, не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії. Неналежна організація процесу зі своєчасного подання зустрічного позову з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у товариства для своєчасного подання цього позову, за висновком суду, є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правомірними та додатково зазначає таке.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №756/11081/20).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (див. постанову Верховного Суду від 21.12.2023 у справі №910/12042/22).

Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі №920/342/17, від 04.04.2019 у справі №918/361/18, від 29.07.2019 у справі №925/872/18, від 18.09.2019 у справі №910/16837/18, від 07.11.2019 у справі №910/2892/19.

Колегія суддів також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі №752/2177/22 доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Заявлене Товариством клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову не містить посилань на обставини, які стали істотними перешкодами чи труднощами, для вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений судом строк.

Також колегія суддів враховує висновки Верховного Суду в ухвалі від 15.02.2023 у справі №554/4001/17, згідно з якими «національні суди повинні враховувати можливість заявника ефективно представляти себе у суді (рішення Європейського суду з прав людини від 07 травня 2002 року у справі «Мак-Вікар проти Сполученого Королівства», заява № 46311/99, пункти 48 - 62; від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства», заява № 68416/01, пункт 61).

Держава не відповідальна за професійний юридичний захист особи у цивільній справі, незалежно від того, на яких умовах надається правова допомога - на умовах безкоштовної чи оплатної правової допомоги адвоката, крім особливих обставин (рішення ЄСПЛ від 30 березня 1999 року у справі «Tuzinski проти Польщі», заява №40140/98, умови визначення про неприйнятність).

В обов`язки держави також не входить забезпечення необхідного балансу між ефективним доступом до суду з одного боку, та незалежністю професії юриста з іншого (рішення ЄСПЛ від 22 березня 2007 року у справі «Старощик проти Польщі», заява № 59519/00, пункт 135).

Верховний Суд, з урахуванням висновків ЄСПЛ, зазначає, що суди у цивільних справах не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду».

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про недоведеність Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" поважності підстав для поновлення строку на подачу зустрічної позовної заяви.

З урахуванням викладеного та встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" у поновленні процесуального строку для подачі зустрічної позовної заяви та повернення її заявнику.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі №927/752/25 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі №927/752/25 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 118, 119, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техавіаком" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі №927/752/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2025 у справі №927/752/25 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження № 927/752/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім