02.12.2025Справа № 910/1887/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ"
про ухвалення додаткового рішення у справі
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
про зобов`язання вчинити дії
про стягнення 2 029 936, 63 грн,
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 2 514 935, 96 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
14.03.2025 до відділу діловодства суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач за зустрічним позовом (позивач за зустрічним) надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" (далі - позивач за зустрічним позовом (відповідач за зустрічним) про стягнення 2 029 936, 63 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 було прийнято зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 первісний позов задоволено повністю, зобов`язано Державне підприємство "Гарантований покупець" здійснити перерахунок сум відшкодування гарантованому покупцю частки вартості врегулювання небалансу гарантованого покупця, які підлягають оплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" за Договором № 1067/01 від 29.11.2019 за період з 01.02.2022 по 07.09.2022 у бік зменшення загальної суми зобов`язання до 1 029 323,15 грн (без ПДВ), шляхом здійснення коригування та направлення актів коригування до актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця: за лютий 2022 на -55 965,96 грн без ПДВ; за березень 2022 на -187 966,43 грн без ПДВ; за квітень 2022 на -400 918,91 грн без ПДВ; за травень 2022 на -166 152,22 грн без ПДВ; за червень 2022 на -393 883,11 грн без ПДВ; за липень 2022 на -962 752,26 грн без ПДВ; за серпень 2022 на -307 222,99 грн без ПДВ; за вересень 2022 на -40 074,08 грн без ПДВ, вирішено стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" витрати по сплаті судового збору у розмірі 37 724 грн 04 коп., у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

18.11.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1887/25, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" заявлено до стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" судові витрати у розмірі 408 300, 00 грн, що складаються з 252 300, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 156 000, 00 грн витрат на проведення комісійної судової економічної експертизи.

Згідно з частин 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася Товариству з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" (далі - клієнт) на підставі договору про надання правничої допомоги №250-АО/24 від 21.10.2024 (далі - договір), який був укладений з Адвокатським об`єднанням "ЕЛ СІ ЕФ" (далі - об`єднання), за умовами якого об`єднання зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу (далі - послуги) за окремими завданнями клієнта (надалі - завдання), а клієнт зобов`язується оплачувати Об`єднанню надання послуг та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 1.1. договору).

Сторони погодили, що перелік та обсяг послуг відповідно до кожного завдання, порядок, строки їх надання та винагорода (гонорар) об`єднання, а також, за потреби, інші умови надання послуг деталізуються сторонами:

а) у окремих додаткових угодах та/або додатках до цього договору, що є його невід`ємними частинами.

b) шляхом обміну повідомленнями між об`єднанням та клієнтом за допомогою електронної пошти з адрес та на адреси електронної пошти представників сторін, зазначених в договорі. При цьому завдання вважається прийнятим після підтвердження об`єднанням факту його прийняття, в т.ч. шляхом надіслання відповідного повідомлення електронною поштою представнику клієнта (пункт 1.2. договору).

Додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги №250-АО/24 від 21.10.2024 (далі - додаткова угода) сторонами погоджено, що клієнт доручає об`єднанню, а об`єднання зобов`язується надати клієнту на умовах та в порядку, передбачених договором та цією додатковою угодою, правову допомогу щодо комплексного судового представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції у спорі за позовом клієнта до державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення коштів (пункт 1.1. додаткової угоди).

Вартість послуг, що надаються згідно цієї додаткової угоди становить еквівалент в гривні суми 5 000, 00 доларів США без урахування ПДВ, що сплачується додатково (пункт 2.1. додаткової угоди).

Згідно з актом приймання-передачі послуг №302 від 14.11.2025 загальна вартість наданих Об`єднанням послуг згідно додаткової угоди до договору складає 252 300, 00 грн, з яких 210 250,00 грн. вартість послуг без ПДВ, та 20% ПДВ - 42 050,00 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США за курсом відповідно рахункам на оплату № 277 від 20.10.2024 та №319 від 14.11.2025.

13.11.2024 ТОВ "СОЛАР ЛАЙТ" було перераховано на користь АО "ЕЛ СІ ЕФ" 125 100, 00 грн в якості оплати за правову допомогу згідно договору №250-АО/24 від 23.10.2024.

Судом встановлено, що Білоус Олена Юріївна та Сударікова Євгенія Вікторівна є адвокатами в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Частиною 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом враховано, що Державним підприємством "Гарантований покупець" не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу в заявленому відповідачем розмірі. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, останнім не подавалось.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).

Предметом розгляду даної справи було зобов`язання відповідача за первісним позовом здійснити перерахунок сум відшкодування гарантованому покупцю частки вартості врегулювання небалансу шляхом здійснення коригування та направлення актів коригування до актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії, оскільки такі були здійснені за формулою, впровадженою недійсною постановою НКРЕКП № 46 від 15.01.2021, тобто фактично дана справа є розрахунковим спором, при цьому витрати на проведення комісійної судово-економічної експертизи підлягають стягненню окремо.

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на позивача витрат відповідача на правову допомогу у загальному розмірі 60 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 4. ст. 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

В процесі розгляду справи, позивачем за первісним позовом було долучено до матеріалів справи та прийнято судом як належний та допустимий доказ Висновок експертів № 05-08/25 від 05.08.2025 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи.

24.07.2025 між Адвокатським об`єднанням "ЕЛ СІ ЕФ" (далі - замовник), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна експертно-правова група" (далі - виконавець) укладено договір про надання послуг (далі - договір) про надання послуг № 24-07/2/25, за умовами якого замовник доручив, а виконавець зобов`язався надати послуги з проведення комісійної судової економічної експертизи та надати висновок експертів за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи у відповідності та з додержанням вимог законодавства України по справі № 910/1887/25, яка перебуває у провадженні Господарського суду міста. Києва за первинним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" до Державного підприємства "Гарантований покупець", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов`язання здійснити перерахунок, за зустрічним позовом Державного підприємства "Гарантований покупець" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" про стягнення 2 029 936, 63 грн.

У відповідності до пункту 3.1. даного договору вартість послуг по договору складає 130 000, 00 грн, додатково ПДВ у сумі 26 000,00 грн, що разом складає 156 000, 00 грн. Виконавець платник податку на загальній системі оподаткування. Замовник є платником податку на прибуток на загальних підставах.

Згідно акта приймання-передачі послуг від 04.08.2025 б/н, складеного на підставі договору про надання послуг №24-07/2/25 від 24.07.2025, загальна вартість наданих послуг за договором із ПДВ склала 156 000, 00 грн.

Платіжною інструкцією №611 від 30.11.2025 АО "ЕЛ СІ ЕФ" перерахувало на користь ТОВ "МЕП ГРУП" 156 000, 00 грн у якості оплати з проведення комісійної судової економічної експертизи зг рах №РФ-002407/2 від 24.07.2025.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність покладення на Державне підприємство "Гарантований покупець" витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, в сумі 156 000, 00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1887/25 задовольнити частковою.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ЛАЙТ" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1, ідентифікаційний код 41967508) витрат на підготовку експертного висновку (на проведення комісійної судової експертизи) у розмірі 156 000 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000 грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 02.12.2025.

Суддя Л.Г. Пукшин