ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2025 р. Справа№ 910/15371/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши без виклику сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн»

про розподіл судових витрат

за матеріалами апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2025

у справі № 910/15371/24 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 117 744,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тамерлайн" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості у розмірі 117 744,99 грн, з яких 107 290,22 грн основного боргу, 10 369,76 грн інфляційних втрат та 85,01 грн - 0,1% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 у справі № 910/15371/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» 107 290,22 грн основного боргу, 10 369,76 грн інфляційних втрат, 84,72 грн 0,1% річних, 9 724,43 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 2 422,40 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 по справі № 910/15371/24 та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» у судовій справі № 910/15371/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі № 910/15371/24 Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 у справі № 910/15371/24 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 у справі №910/15371/24 залишено без змін.

30.09.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №910/15371/24 у розмірі 8 000 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 01.10.2025, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» передано на розгляд раніше визначеної колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2025 суддя Північного апеляційного господарського суду Кропивну Л.В. тимчасово відсторонено.

06.10.2025 матеріали справи № 910/15371/24 було відправлено до Господарського суду міста Києва.

08.10.25 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» надійшла заява про доручення до матеріалів справи № 910/15371/24 платіжної інструкції № 3037 від 08.10.25.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відстороненням судді Кропивної Л.В.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2025 справу № 910/15371/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І.

10.10.2025 від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в якій відповідач просив задовольнити клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та зменшити його до розміру 2 000, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15371/24.

16.10.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15371/24 прийнято до розгляду без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено сторонам строк на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

05.11.2025 від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в якій відповідач просив задовольнити клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та зменшити його до розміру 2 000, 00 грн.

05.11.2025 від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшло заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в якій відповідач просив прийняти дане заперечення до розгляду, врахувати його при прийнятті рішення та задовольнити клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши долучені позивачем до матеріалів справи докази понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, заперечення відповідача проти ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення зазначеного клопотання з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5- 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5- 7 та 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні положень Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8 000, 00 грн представником позивача надано наступні докази:

- копію Договору про надання правової допомоги від 06.09.2024 №06/09-2024_2, укладеного між адвокатом Тереза Ю.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн»;

- копію Додаткової угоди № 6 від 25.07.2025 до Договору про надання правової допомоги від 06.09.2024 №06/09-2024_2;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5352 від 28.09.2012;

- копію Акту наданих послуг № 4 від 30.09.2025 до Договору про надання правової допомоги від 06.09.2024 №06/09-2024_2;

- копію Рішення ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021 про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки ( мінімальних) ставок адвокатського гонорару;

- копію Рахунку на оплату № 19 від 30.09.2025;

- копію Платіжної інструкції в національній валюті від 08.10.2025 № 3037;

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання правової допомоги від 06.09.2024 №06/09-2024_2, Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договорм, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Згідно з п. 1.2 Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень надає Клієнту правову допомогу, консультації та юридичні послуги щодо представництва та захисту інтересів останнього в усіх органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності, в усіх судах.

Згідно з п. 5.1 за надання правової допомоги визначеної в п 1.1 цього Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі, що визначається окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.2 окрім гонорару Клієнт також зобов`язаний сплатити кошти, необхідні для покриття фактичних витрат Адвоката, пов`язаних з виконанням доручення, а саме: транспортні витрати, оплата друкарськи, копіювальних та інших технічних робіт, телефонних розмов.

У відповідності до п.п. 6.1 - 6.3 Договору, Клієнт здійснює оплату за цими Договорм в безготівковому порядку платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Адвоката або іншим способом, погодженим Сторонами. Гонорар, передбачений п. 5.1 цього Договору, сплачується у момент підписання актів виконаних робіт, що складається та підписується на підтвердження наданих послуг. Фактичні витрати понесені Адвокатом підлягають відшкодуванню Клієнтом не пізніше ніж через 10 днів з моменту отримання ним відомостей про ці витрати.

Додатковою угодою № 6 від 25.07.2025 до Договору про надання правової допомоги від 06.09.2024 №06/09-2024_2 визначено, що:

1. Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення надати Клієнту правову (правничу) допомогу щодо захисту прав та інтересів Клієнта у Північному апеляційному господарському суді при розгляді справи № 910/15371/24 про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованості.

2. Правова допомога, передбачена п.1 цієї Додаткової угоди, включає:

- підготовка і подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, а у разі потреби - процесуальних заяв, пояснень, документів, необхідність у поданні яких виникає під час розгляду справи.

- участь у судових засіданнях (у разі розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін).

4. Сторони домовились, що гонорар Адвоката за надання послуг, передбачених цією Додатковою угодою, становить 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Зі змісту Акту наданих послуг № 4 від 30.09.2025 до Договору про надання правової допомоги від 06.09.2024 №06/09-2024_2 вбачається, що Адвокатом надано Клієнту правову допомогу наступного характеру:

- Підготовка і подання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 910/15371/24 (2 години)

- Підготовка і подання додаткових пояснень у справі № 910/15371/24 (1 година)

- Загалом витрачено часу 3 години

З урахуванням умов Додаткової угоди № 6 до Договору про надання правової допомоги №06/09-2024_2 від 06.09.2024, сторони погоджуються, що оплаті за фактично надані в межах Договору послуги підлягають 8 000 (вісім тисяч) грн., які є гонораром Адвоката.

Північний апеляційний господарський суд зазначає про те, що наведена в акті інформація щодо наданих Тереза Ю.О. позивачу послуг підтверджується матеріалами справи, а саме, під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції позивачем було надано відзив та додаткові пояснення.

Заперечуючи проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, Акціонерне товариство «Українська залізниця» вказує, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є завищеним та не обґрунтованим.

Аргументи відповідача зводяться до необґрунтованості позивачем суми витрат, наданням неналежних доказів щодо витрат на надану правову (правничу) допомогу, а також незначну, на думку відповідача, складність справи.

Північний апеляційний господарський суд звертає увагу, що при зменшенні витрат на правову допомогу слід враховувати: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанцій, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22, від 23.11.2023 у справі №911/2408/22, від 30.11.2023 у справі №924/878/22).

Досліджуючи обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, колегія суддів частково погоджується з доводами наведеними відповідачем стосовно їх неспівмірності, фактичності та неминучості їх надання, з огляду на наступне.

Відзив позивача на апеляційну скаргу є незначним за своїм обсягом та базується на наявній судовій практиці. Отже, дана справа не є унікальною з огляду на наявність значної кількості аналогічних справ, що перебувають та перебували на розгляді у судах всіх інстанцій, а правова позиція позивача не змінилася. Як наслідок, наявні в матеріалах справи докази також є типовими для такої категорії справ, а заяви позивача по суті спору кардинально не відрізняються від заяв, поданих під час розгляду інших подібних спорів.

Зважаючи на це слід відмітити, що позивачу для складання відзиву на апеляційну скаргу не потребувалося значних затрат часу та зусиль (з огляду на сформовану позицію позивача, яка є сталою).

Заявлений позивачем до стягнення розмір витрат за надані послуги в сумі 8 000 грн є завищеним, неспівмірним з виконаною адвокатом роботою, не відповідає критерію необхідності та дійсності, а їх відшкодування матиме надмірний характер для відповідача, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, беручи до уваги заперечення відповідача на заяву позивача вважає, що розмір заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 8 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспівмірними зі складністю справи, тому їх розмір є необґрунтованим.

Північний апеляційний господарський суд наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

З огляду на зазначене та врахувавши заперечення відповідача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі та наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» розміру витрат на професійну правничу допомогу з 8 000 грн до 5 000 грн.

Оскільки апеляційна скарга відповідача залишена судом без задоволення, а отже судове рішення ухвалено на користь позивача, витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 5 000 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамерлайн» (01024, місто Київ, вулиця Круглоуніверситетська, будинок 7, офіс 26/1; ідентифікаційний код 42776621) 5 000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов