ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02 грудня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1565/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПОН-ЛІС" заборгованості за договором купівлі-продажу товару №15 від 09.01.2020 у розмірі 20662,97 грн, з яких: 9088,99 грн - заборгованість за поставлений товар, 7364,40 грн - інфляційні, 1467,58 грн - 3% річних, 2742,00 грн - пеня.

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПОН-ЛІС" заборгованості за договором купівлі-продажу товару №15 від 09.01.2020 у розмірі 20662,97 грн, з яких: 9088,99 грн - заборгованість за поставлений товар, 7364,40 грн - інфляційні, 1467,58 грн - 3% річних, 2742,00 грн - пеня.

Частиною 2 статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.4 ч.2 ст.150 ГПК України, у заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Суд зазначає, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).

Як вбачається зі змісту поданої заяви, до складу заборгованості заявником включено 2742,00 грн пені.

Водночас суд враховує, що неустойка (штраф, пеня) не є грошовою заборгованістю за договором, а є штрафною санкцією, тобто заходом відповідальності за порушення зобов`язань, який спрямований на компенсацію негативних для кредитора наслідків.

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження заборгованості, щодо якої відсутній спір, вимоги про стягнення пені мають розглядатись у позовному провадженні, з дослідженням підстав виникнення заборгованості та перевіркою судом нарахованих сум, періодів таких нарахувань, позиції боржника, зокрема із забезпеченням його права на зменшення штрафних санкцій, тощо.

Пунктом 3 частини 1 статті 152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Відповідно до ч.2 ст.152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відмову Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПОН-ЛІС" 2742,00 грн пені на підставі п.3 ч.1 та ч.3 ст.152 ГПК України.

Частиною 2 статті 153 ГПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 152, 153, 154, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПОН-ЛІС" 2742,00 грн пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Ухвалу підписано 02.12.2025

Суддя Вельмакіна Т.М.
1 - до справи; - заявнику - через систему "Електронний суд".