ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025м. ДніпроСправа № 904/2793/25

За позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Житлово-будівельного кооперативу "Гірник 3", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Гірник 3" і просить суд стягнути основний борг у розмірі 36 330,00 грн., пеню у розмірі 1 257,99 грн., 3% річних у розмірі 122,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 334,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 663 від 28.08.2002 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

У поданій позовній заяві викладене клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 33).

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2002 між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (далі Позивач, Кривбасводоканал) та Житлово-будівельним кооперативом "Гірник 3" (далі Відповідач, Абонент) укладено Договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 663 (далі Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Кривбасводоканал зобов`язується забезпечити питною водою, а Абонент прийняти та оплатити питну воду орієнтовно в об`ємі 5676 куб.м/рік 473 куб.м/міс., яка відповідає Держстандарту 2874-82 "Вода питна", а також приймає від нього стічні води в об`ємі 5676 куб.м/рік 473 куб.м/міс.

Відповідно до п. 2.1 Договору вода подається Кривбасводоканалом Абоненту за наявності приладів обліку води.

Згідно з п. 3.1 Договору облік використаної води визначається за показниками повірених водолічильників, встановлених за рахунок Абонента та узгоджених з Кривбасводоканалом. При виході їх з ладу по середньомісячній витраті за попередні два розрахункові місяці, до встановлення нового водолічильника.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що за відсутності приладів обліку відпуск води здійснюється за діючими нормами водоспоживання, затвердженими органами державної виконавчої влади або за контрольними замірами.

За умовами п. 3.3 Договору знімання показань водолічильників здійснюється представником Кривбасводоканалу спільно з представником Абонента з оформленням актів у двох примірниках.

Відповідно до п. 3.4 Договору у випадку неявки або необгрунтованого відмовлення представника Абонента від підписання акту забору води, акт вважається дійсним, якщо він оформлений в односторонньому порядку представниками Кривбасводоканалу.

Згідно з п. 3.5 Договору кількість стічних вод, які надходять до каналізації, визначається за кількістю відпущеної води.

За умовами п. 4.1 Договору розрахунки за воду і стоки здійснюються грошовими коштами і підлягають оплаті Абонентом у триденний термін після отримання платіжних доручень.

Відповідно до п. 4.3 Договору Кривбасводоканал має право у разі настання строку платежу або прострочення Абонентом цього строку списувати кошти з рахунка платника.

Згідно з п. 4.4 Договору тарифи на послуги водопостачання та водовідведення в період дії Договору затверджені рішенням Криворізького виконкому від 01.06.2000 № 379 і можуть бути змінені відповідно до діючого законодавства України.

Тарифи на момент укладення Договору складають за 1 куб.м з ПДВ:

- Населення:

вода питна 0,40 грн.;

стоки 0,26 грн.;

- Бюджет:

вода питна ---;

стоки ---;

- Інші:

вода питна ---;

стоки ---.

За умовами п. 4.5 Договору у разі затвердження нових тарифів на послуги водопостачання та водовідведення Кривбасводоканал письмово повідомляє Абонента згідно з діючим законодавством України без додаткового узгодження розмірів і терміну введення нових тарифів. Письмове повідомлення стає невід`ємною частиною Договору та не потребує додаткового узгодження.

Відповідно до п. 4.8 Договору Кривбасводоканал разом з Абонентом щомісячно проводить звіряння взаємних розрахунків за надані послуги.

Згідно з п. 4.9 Договору при несвоєчасній оплаті сум за Договором Абонент зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 0,5% від суми простроченого платежу за кожен несплачений день.

Відповідно до п. 8.1 Договору цей Договір укладається строком до 31.12.2002, в частині надання послуг і вступає в силу з 28.08.2002, а в частині проведення розрахунків за послуги до повного здійснення розрахунків.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що Договір може бути пролонгований за згодою сторін.

Позивач зазначає, що Відповідач щороку листами заявляв свою згоду на продовження дії Договору; на момент подання позову Договір є чинним.

На виконання умов Договору Позивач у період з 01.12.2024 по 30.04.2025 надав Відповідачу послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, що підтверджується актами приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 27.12.2024, від 30.01.2025, від 28.02.2025, від 31.03.2025, від 30.04.2025, які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень.

Так, Відповідачу нараховано обсяг спожитої води за вказаний період згідно з показниками встановленого лічильника у кількості 1 250 куб.м, обсяг послуг з водовідведення 1 250 куб.м.

За надані послуги Позивач виставив Відповідачу рахунки на загальну суму 39 210,00 грн., а саме:

- № 59846/06/3н від 27.12.2024 за грудень 2024 року на суму 7 214,64 грн. (Відповідач отримав рахунок 21.01.2025);

- № 2612/06/3н від 30.01.2025 за січень 2025 року на суму 7 842,00 грн. (Відповідач отримав рахунок 15.04.2025);

- № 7527/06/3н від 27.02.2025 за лютий 2025 року на суму 8 469,36 грн. (Відповідач отримав рахунок 15.04.2025);

- № 12594/06/3н від 28.03.2025 за березень 2025 року на суму 7 842,00 грн. (Відповідач отримав рахунок 15.04.2025);

- № 17648/06/3н від 29.04.2025 за квітень 2025 року на суму 7 842,00 грн. (Відповідач отримав рахунок 16.05.2025).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач частково здійснив оплату наданих послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.12.2024 по 30.04.2025 у розмірі 2 880,00 грн., що підтверджується випискою з реєстру платежів, що надійшли на розрахункові рахунки Позивача за спірний період від Відповідача.

Сторони підписали акт звірки № 3 від 29.04.2025, відповідно до якого заборгованість Відповідача перед Позивачем станом на 01.05.2025 складала 626 465,46 грн., у т.ч. за спірний період у розмірі 36 330,00 грн.

Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 36 330,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови п. 4.1 Договору, строк оплати наданих послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.12.2024 по 30.04.2025 є таким, що настав:

- за рахунком № 59846/06/3н від 27.12.2024 за грудень 2024 року на суму 7 214,64 грн. (Відповідач отримав рахунок 21.01.2025) 24.01.2025;

- за рахунком № 2612/06/3н від 30.01.2025 за січень 2025 року на суму 7 842,00 грн. (Відповідач отримав рахунок 15.04.2025) 18.04.2025;

- за рахунком № 7527/06/3н від 27.02.2025 за лютий 2025 року на суму 8 469,36 грн. (Відповідач отримав рахунок 15.04.2025) - 18.04.2025;

- за рахунком № 12594/06/3н від 28.03.2025 за березень 2025 року на суму 7 842,00 грн. (Відповідач отримав рахунок 15.04.2025) - 18.04.2025;

- за рахунком № 17648/06/3н від 29.04.2025 за квітень 2025 року на суму 7 842,00 грн. (Відповідач отримав рахунок 16.05.2025) 19.05.2025.

Як встановлено судом вище, Відповідач частково здійснив оплату наданих послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.12.2024 по 30.04.2025 у розмірі 2 880,00 грн., що підтверджується випискою з реєстру платежів, що надійшли на розрахункові рахунки Позивача за спірний період від Відповідача.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 36 330,00 грн. підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вказувалось вище, згідно з п. 4.9 Договору при несвоєчасній оплаті сум за Договором Абонент зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 0,5% від суми простроченого платежу за кожен несплачений день.

З аналізу положень пункту 4.9 Договору судом встановлено, що, фактично, у вказаному пункті Договору сторони передбачили умови щодо сплати пені за прострочення виконання грошових зобов`язань за Договором.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню за загальний період з 25.01.2025 по 26.05.2025 у розмірі 1 257,99 грн. Розрахунок здійснено Позивачем на підставі подвійної облікової ставки НБУ, сума пені за якою менше суми пені, нарахованої на підставі 0,5%.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Отже, Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" не застосовується до житлово-комунальних послуг, оскільки для них діють спеціальні норми, встановлені договорами з виконавцями послуг та Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що розрахунок зроблено невірно, оскільки нарахування пені слід здійснювати за загальний період з 27.01.2025 по 26.05.2025 на підставі 0,01%, сума пені за яким менше суми пені, нарахованої на підставі подвійної облікової ставки НБУ, застосованої Позивачем, у зв`язку з чим пеня складає 143,57 грн. та підлягає стягненню з Відповідача. В решті суми пені у розмірі 1 114,42 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних за загальний період з 25.01.2025 по 26.05.2025 у розмірі 122,72 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, дійшов висновку, що розрахунок зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 122,72 грн. підлягає задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача інфляційні втрати, нараховані на заборгованість за грудень 2024 року, за період з січня по квітень 2025 року у розмірі 334,38 грн.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, судом враховано таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат, дійшов висновку, що розрахунок зроблено невірно, оскільки нарахування інфляційних втрат на заборгованість за грудень 2024 року слід здійснювати за період з лютого по квітень 2025 року (кінцевий строк оплати 24.01.2025), у зв`язку з чим інфляційні втрати складають 136,98 грн. В решті суми інфляційних втрат у розмірі 197,40 грн. слід відмовити.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з Відповідача основного боргу у розмірі 36 330,00 грн., пені у розмірі 143,57 грн., 3% річних у розмірі 122,72 грн., інфляційних втрат у розмірі 136,98 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір за подання позовної заяви відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Враховуючи, що Позивачем позовну заяву подано через підсистему "Електронний суд", він повинен був сплатити судовий збір за її подання у розмірі 2 422,40 грн. (3 028,00 грн. * 0,8).

Разом з тим, при зверненні до суду Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2723 від 26.05.2025.

Отже, судом встановлена переплата судового збору у розмірі 605,60 грн., яка може бути повернута Позивачу з Державного бюджету України за умови відповідного клопотання з цього приводу на підставі ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Гірник 3" (50047, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 23 Лютого, 132, ідентифікаційний код в ) на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Джохара Дудаєва, 6А, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 36 330,00 грн., пеню у розмірі 143,57 грн., 3% річних у розмірі 122,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 136,98 грн., судовий збір у розмірі 2 338,87 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

02.12.2025