ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2025 р. Справа№ 910/16085/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Яценко О.В.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 (повне рішення складено 17.04.2025)

у справі № 910/16085/24 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Уманської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет"

про стягнення 127 293,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У лютому 2025 року до Господарського суду Черкаської області з Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю надійшли матеріали по справі №910/16085/24 за позовною заявою Уманської міської ради (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет" (далі - відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1133, площею 0,3446 га за період з 29.03.2021 по 31.12.2023 в сумі 124 858,89 грн та за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1134, площею 0,0066 га за період з 29.03.2021 по 31.12.2023 в сумі 2 434,72 грн.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що згідно листа Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 23.07.2024 № 131900-13/1851-2024 щодо усунення порушень законодавства, виявлених під час проведення аудиторської перевірки, Уманську міську раду зобов`язано забезпечити відшкодування до бюджету Уманської міської територіальної громади збитків від недоотриманих доходів по договорах оренди земельних ділянок, у зв`язку з введенням в дію нової нормативної грошової оцінки земель та/або ставок орендної плати із застосуванням положень частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Відповідач був неодноразово повідомлений про прийняте рішення Уманської міської ради щодо зміни ставки орендної плати, згідно якого був зобов`язаний перерахувати орендну плату та подати уточнюючу декларацію за 2021 рік та декларації за 2022, 2023, 2024 рік з врахуванням зміни ставки з 3,2 % на 5%.

Позивач вважає, що Уманська міська рада зазнала збитків (втрат надходжень до бюджету) за оренду земельної ділянки кадастровий номер: :03:003:1133, площею 3446 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Енергетична, 7, м. Умань, яка є комунальною власністю Уманської міської ради, яка перебувала в користуванні ТОВ "Вторстальмет", за період з 29.03.2021 по 31.12.2023, у сумі 124 858,89 грн. (сто двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 89 копійок) та за оренду земельної ділянки кадастровий номер: :03:003:1134, площею 66 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Енергетична, 7, м. Умань, яка є комунальною власністю Уманської міської ради, яка перебувала в користуванні ТОВ "Вторстальмет", за період з 29.03.2021 по 31.12.2023, у сумі 2434,72 грн. (дві тисячі чотириста тридцять чотири гривні 72 копійки).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 у справі № 910/16085/24 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет" на користь Уманської міської ради безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1133, площею 0,3446 га за період з 29.03.2021 року по 31.12.2023 року, в сумі 124 858,89 грн та за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1134, площею 0,0066 га за період з 29.03.2021 року по 31.12.2023 року, в сумі 2 434,72 грн та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що належним способом захисту орендодавця у даній справі відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати. Місцевим господарським судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, а також порушення ним вимог ст.ст. 21, 25 Закону України "про оренду землі", ст.ст. 96, 206 Земельного кодексу України, ст. 288 Податкового кодексу України, позивач недоотримав за договором оренди землі 127 293,61 грн орендної плати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет" 02.05.2025 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 у справі № 910/16085/24 повністю; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що умовами Договору оренди передбачено лише можливість прийняття радою в односторонньому порядку (без погодження з відповідачем) рішення про зміну розміру орендної плати у відсотках до грошової оцінки, а не про можливість одностороннього внесення змін до Договору оренди. Разом з цим, пунктом 29 Договору оренди передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Інших виключень для зміни умов Договору не передбачено.

Крім того, місцевим господарським судом не було враховано, що Договором оренди не передбачено іншого порядку внесення змін до договору, як укладення додаткової угоди за згодою сторін відповідно до п. 29 Договору оренди. За твердженням апелянта, у Договорі оренди сторонами було погоджено, що право позивача, як орендодавця земельної ділянки в односторонньому порядку приймати рішення про зміну орендної ставки, що в свою чергу може бути підставою для внесення змін до Договору оренди і такі зміни до Договору оренди внесено за згодою сторін на підставі Додаткової угоди від 12.08.2024.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 у справі № 910/16085/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Яценко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 у справі № 910/16085/24, ухвалено розгляд справи № 910/16085/24 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Позиції учасників справи.

19.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача, оскаржуване рішення місцевого господарського суду просив залишити без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач використовував земельну ділянку комунальної власності протягом тривалого часу, ухилявся від укладення Додаткової угоди до договору оренди, не сплачуючи орендну плату у збільшеному розмірі, у зв`язку з введенням в дію нової ставки орендної плати за користування земельною ділянкою, в результаті чого відповідач збільшив вартість власного майна, в той час як Уманська міська територіальна громада, в особі Уманської міської ради, втратила належне їй майно (кошти від орендної плати). Тобто, має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок Уманської міської ради.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається із матеріалів справи, 26 жовтня 2014 року між Уманською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет" був укладений договір оренди земельної ділянки на підставі рішення Уманської міської ради від 20 серпня 2014 р. №3.21-58/6, щодо оренди земельної ділянки, площею 3446 кв.м, кадастровий номер: :03:003:1133 та площею 66 кв.м, кадастровий номер: :03:003:1134, що знаходиться за адресою: вул. Енергетична, 7, м. Умань, з правом суборенди для Товариства з обмеженою відповідальністю "Втормет - Черкаси" за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які перебували в користуванні Приватного підприємства "Сорго" терміном до 20.08.2024 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування виробничих приміщень) (далі - Договір). Договір зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2013, номер запису про інше речове право: 3927759.

За умовами пункту 5 вказаного Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3 446 кв.м., що розташована за адресою : м. Умань, вул. Енергетична, 7 згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку становила 406 972,60 грн. (з урахуванням коефіцієнту індексації у 2014 році - 1,298), нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 66 кв.м., що розташована за адресою : м. Умань, вул. Енергетична, 7 згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку становила 7 794,60 грн. (з урахуванням коефіцієнту індексації у 2014 році - 1,298).

Пунктом 9 цього Договору визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку площею 3 4446 кв.м. вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 13 023,12 (406 972,60 x3,2/100) та на земельну ділянку площею 66 кв.м. - в розмірі 249,43 (7 794,60 x3,2/100).

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації,затвердженими Кабінетом Міністрів України, формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов Договору оренди чи продовження його дії.

Відповідно пункту 10 Договору платник самостійно обчислює суму орендної плати за землю щороку, станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подає відповідному органу фіскальної служби податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним фіскальним органом, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями.

Пунктом 12 Договору сторони узгодили, що розмір орендної плати змінюється Уманської міською радою в односторонньому порядку після проведення нормативно грошової оцінки земель міста, а також після зміни розміру річної орендної плати за землю у відсотках до грошової оцінки земельних ділянок в залежності від їх функціонального використання. Орендар самостійно уточнює розмір орендної плати та нормативно грошову оцінку орендованої земельної ділянки.

Судом встановлено, що 29.03.2021 Уманською міською радою було прийнято рішення за №75-11/8 "Про встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, які перебувають в комунальній власності Уманської міської територіальної громади", яким встановлено розмір ставки орендної плати за земельні ділянки з цільовим призначенням "землі промисловості" - 5% (далі - Рішення).

Вказане Рішення є чинним, було опубліковано у міській газеті, розміщено на офіційному порталі міської влади в мережі Інтернет.

Таким чином, відповідно до умов Договору (п.12) та Рішення (з моменту набрання ним чинності), орендар мав сплачувати орендну плату відповідно до ставок орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності Уманської міської територіальної громади відповідно до вказаного Рішенням Уманської міської ради від 29 березня 2021 року №75-11/8.

З метою досудового врегулювання спору, позивач відповідачу направляв листи від 31.10.2022 №2593/01/01-35, від 28.04.2023 №685/01/01-35 щодо врегулювання земельних відносин під час користування ним земельною ділянкою та лист від 13.09.2024 № 01/01-21/8197/01/01-21/6446 про сплату заборгованості.

Відповідач залишив вищевказані листи позивача без відповідного реагування.

Позивач, враховуючи рішення Уманської міської ради від 29 березня 2021 року №75-11/8 надав розрахунок, на підставі якого нарахована відповідачу сума безпідставно збережених коштів (недоотриманих бюджетом) у вигляді орендної плати, що становить 127 293,61 грн. Цей розрахунок включає: рік (період); кількість днів; кадастровий номер земельної ділянки; площу земельної ділянки (га); НГО за ділянку; ставку орендної плати; % річну суму орендної плати; нарахування; оплата орендарем. Періоди нарахувань складаються:

кадастровий номер: :03:003:1133:

- з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 39 726,78 грн;

- з 01.01.2022 по 31.12.2022 в розмірі 50 559,21 грн;

- з 01.01.2023 по 31.12.2023 в розмірі 34 572,90 грн (всього на суму 124 858,89 грн.);

кадастровий номер::03:003:1134:

- з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 770,95 грн;

- з 01.01.2022 по 31.12.2022 в розмірі 979,35 грн;

- з 01.01.2023 по 31.12.2023 в розмірі 684,42 грн (всього на суму 2 434,89 грн.).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди), до яких відноситься спірний Договір, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (п. 1 ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

ПК України відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІ ПК.

За приписами пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з пунктом 288.4 статті 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Відповідно до пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку:

- для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки) (підпункт 288.5.1 цього ж пункту);

- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 цього ж пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Проаналізувавши наведені вище положення ПК України можна дійти висновку, що законодавець визначив нижню граничну межу річної суми орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. Диспозиція статті 288 ПК України чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру). Тобто, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Крім того, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Від указаного вище правового висновку Верховний Суд не відступав, навпаки, аналогічний підхід до розуміння норм права, зокрема, й підпункту 288.1.5 пункту 288.5 статті 288 ПК України, було підтримано Верховним Судом у постановах від 18.03.2019 (справа № 823/219/18), від 16.04.2019 (справа № 2140/1586/18), від 11.06.2019 (справа № 826/17049/16), від 10.10.2019 (справа № 824/2281/15-а), від 17.09.2020 (справа № 160/3242/19), від 02.12.2020 (справа № 160/2705/19).

Пунктом 9 Договору оренди визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку площею 3 4446 кв.м. вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 13 023,12 (406 972,60 x3,2/100) та на земельну ділянку площею 66 кв.м. - в розмірі 249,43 (7 794,60 x3,2/100).

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, затвердженими Кабінетом Міністрів України, формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов Договору оренди чи продовження його дії.

Відповідно пункту 10 Договору платник самостійно обчислює суму орендної плати за землю щороку, станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подає відповідному органу фіскальної служби податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним фіскальним органом, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями.

Пунктом 12 Договору сторони узгодили, що розмір орендної плати змінюється Уманської міською радою в односторонньому порядку після проведення нормативно грошової оцінки земель міста, а також після зміни розміру річної орендної плати за землю у відсотках до грошової оцінки земельних ділянок в залежності від їх функціонального використання. Орендар самостійно уточнює розмір орендної плати та нормативно грошову оцінку орендованої земельної ділянки.

Сторонами не заперечується те, що відповідач за спірний період сплачував орендну плату у розмірі 3,2 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто не нижче граничного розміру річної суми платежу по орендній платі, встановленого договором та нормами ПК України.

Разом із тим, позивач вважає, що з огляду на прийняття Уманською міською радою рішення від 29.03.2021 №75-11/8 "Про встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, які перебувають в комунальній власності Уманської міської територіальної громади" відповідач з 29.03.2021 має сплачувати оренду плату за ставкою 5 %.

В свою чергу відповідач зазначає про те, що без внесення відповідних змін до Договору він правомірно продовжував сплачувати раніше визначену ставку орендної плати, незважаючи на те, що рішенням міської ради було встановлено вищу ставку, а що змінений розмір ставки (згідно з новим рішенням міської ради) може застосовуватися лише після внесення відповідних змін до договору на підставі взаємної згоди сторін.

Щодо вказаного колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом положень ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України:

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

- правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Пунктами 29, 30 Договору оренди сторони узгодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Отже, виходячи з положень чинного законодавства та умов Договору зміни до Договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення сторонами додаткових угод у письмовій формі, які мають бути підписані уповноваженими особами підписи яких скріплюються печатками позивача та відповідача.

Водночас матеріалами справи не підтверджено те, що сторонами було укладено додаткову угоду до Договору в частині зміни розміру орендної плати, зокрема збільшення її до 5 % за спірний період.

З огляду на вказані обставини у позивача відсутні підстави для стягнення орендної плати за ставкою 5 %.

При цьому колегія суддів зауважує позивачу на тому, що факт прийняття ним рішення про зміну ставки земельного податку, враховуючи умови Договору, безумовно є підставою для внесення змін до Договору, в тому числі в судовому порядку, проте за відсутності укладеної між сторонами додаткової угоди чи визнання такої додаткової угоди укладеною на підставі рішення суду нарахування орендної плати у іншому розмірі, ніж визначений сторонами у Договорі неможливо.

Схожа правова позиція викладена у постанов Верховного Суду від 06.03.2025 у справі № 160/5343/23 де вказано, що:

- висновок суду першої інстанції, згідно з яким не можна автоматично змінювати ставку орендної плати з 3% на 4% за відсутності укладеної належним чином додаткової угоди між орендарем та орендодавцем є правильним. Аналогічна позиція відображена і в рішенні за позовом міської ради до позивача про внесення змін до договору, де в позові міській раді було відмовлено з тих же мотивів: що без досягнення згоди сторін або відповідного рішення суду, яке б зобов`язувало змінити договір, ставка залишається такою, як визначено в чинному договорі оренди. Висновки зазначеного рішення суду підлягають врахуванню відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України;

- колегія суддів звертає увагу, якщо під час укладення договору орендна плата вже відповідає нижній граничній межі (3% від нормативної грошової оцінки), то з точки зору ПК України немає правових підстав автоматично та без внесення змін до договору збільшувати відсоток орендної плати. Адже єдина умова, яку чітко сформулював законодавець, - це неможливість застосовувати орендну ставку, нижчу за 3% (за умови проведення нормативної грошової оцінки). Якщо ж ставка і так становить 3%, як і є у спірних правовідносинах, то цей розмір не суперечить вимогам ПК України (не нижче мінімуму і не вище 12%). Тому, для зміни такої потрібно укладати додаткову угоду, ґрунтуючись на взаємній згоді сторін.

Тобто Договором оренди передбачено лише можливість прийняття радою в односторонньому порядку (тобто без погодження із відповідачем) рішення про зміну розміру орендної плати у відсотка до грошової оцінки, а не про можливість одностороннього внесення змін до Договору оренди. Крім того, пунктом 29 Договору оренди прямо передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Тобто інших виключень для зміни умов Договору не передбачено.

Крім того, Договором оренди не передбачено іншого порядку внесення змін до договору, крім укладення додаткової угоди за згодою сторін (пункт 29 Договору оренди). Оскільки договором є добровільна домовленість сторін, то умови мають бути визначені або за згодою сторін або за рішенням суду під час вирішення спору.

Відповідно до пункту 30 Договору оренди у разі недосягнення згоди спір щодо наявності підстав для внесення змін до умов Договору вирішується в судовому порядку. Позивач не звертався до суду із позовними вимогами щодо внесення змін до умов Договору оренди. При цьому відповідач у зв`язку із укладенням Додаткової угоди до договору оренди від 12 серпня 2024 року у зв`язку із продовженням строку дії договору погодився на зміну ставки орендної плати саме у зв`язку із пунктом 3 рішення Уманської міської ради від 29.03.2021 № 75-11/8.

Сторони обумовили в Договорі оренди право позивача, як орендодавця земельної ділянки в односторонньому порядку приймати рішення про зміну орендної ставки, що в свою чергу може бути підставою для внесення змін до Договору оренди і такі зміни до договору оренди внесено за згодою сторін на підставі додаткової угоди від 12 серпня 2024 року.

Таким чином відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у вигляді орендної плати за спірний період.

Відтак місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати у сумі 127293,61 грн.

Досліджуючи наявність правових підстав для стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1133, площею 0,3446 га. за період з 29.03.2021 року по 31.12.2023 року, в сумі 124 858,89 грн. та за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1134, площею 0,0066 га. за період з 29.03.2021 року по 31.12.2023 року в сумі 2434,72 грн, колегія суддів виходить з того, що згідно із ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Такий висновок про застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду 14.12.2021 у справі №643/21744/19.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин і їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладену постановах від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, від 23 травня2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17.

Тлумачення ст. 1212 ЦК України свідчить, що для її застосування необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Стаття 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2019 року у справі № 756/3966/17.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Уманською міською радою та ТОВ "Вторстальмет" виникли договірні орендні правовідносини на підставі договору оренди землі від 26.10.2014.

Розмір та порядок сплати орендної плати також визначається цим договором.

Отже, оскільки правовідносини сторін врегульовані умовами договору, відповідно, відсутні правові підстави стверджувати, що між сторонами одночасно виникли і кондикційні зобов`язання у зв`язку із несвоєчасним приведенням умов чинного договору в частині зміни ставки орендної плати. Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли має місце збереження майна без відповідної правової підстави. У справі, що переглядається, такі обставини відсутні, оскільки відповідач користується земельною ділянкою на підставі договору оренди.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1133, площею 0,3446 га. за період з 29.03.2021 року по 31.12.2023 року, в сумі 124 858,89 грн. та за використання земельної ділянки за адресою: м. Умань, вул. Енергетична, 7, кадастровий номер :03:003:1134, площею 0,0066 га. за період з 29.03.2021 року по 31.12.2023 року в сумі 2434,72 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до вимог статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду визнає рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 у справі №910/16085/24 таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові повністю, а апеляційна скарга відповідача на зазначене рішення суду першої інстанції, відповідно, такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторстальмет" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 у справі №910/16085/24 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 у справі №910/16085/24 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові Уманської міської ради відмовити повністю.

4. Стягнути з Уманської міської ради (площа Соборності, 1, м. Умань, Черкаська область, 20300, код 26535796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторстальмет» (вул.. Бакуніна, 3, м. Київ, 03061, код 37427659) 3633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 коп) судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Черкаської області видати відповідний наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

6. Матеріали справи №910/16085/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді О.В. Яценко

Г.П. Коробенко