ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. Справа № 909/996/22

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від стягувача Булавинець М.М. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від боржника (скаржника) Данилюк М.І. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від органу ДВС не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Данилюка Михайла Івановича від 15 жовтня 2025 року

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2025 року (повний текст підписано 13.10.2025), суддя Скапровська І.М.

про відмову в задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Косівського відділу ДВС Дручківа Б.Я.

у справі № 909/996/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Прикарпатський торговий дім, м. Івано-Франківськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Данилюка Михайла Івановича, с. Черганівка, Івано-Франківська область

про зобов`язання повернути торгове обладнання

встановив:

Фізична особа-підприємець Данилюк Михайло Іванович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області зі скаргою на дії (бездіяльність) органу ДВС та просить суд:

-визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Косівського відділу ДВС Дручківа Б.Я. від 04 вересня 2025 року у виконавчому провадженні № 78756986;

-зобов`язати державного виконавця привести реєстраційні дані у відповідність до змісту виконавчого документа, не змінюючи характеру стягнення (арк. справи 110 том V).

Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець незаконно змінив характер стягнення з майнового на немайнове, що свідчить про вихід виконавця за межі його повноважень. Наведене слугувало наслідком неправомірного нарахування виконавчого збору в розмірі 16 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2025 року у справі № 909/996/22 відмовлено у задоволенні скарги боржника.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом позову, за наслідками якого прийнято рішення у даній справі і на виконання якого відкрито виконавче провадження, є зобов`язання відповідача повернути торгове обладнання, яке перебувало у останнього на підставі акту передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06.08.2015, вимога має немайновий характер, а відтак, скарга подана з підстав необґрунтованого визначення виконавцем типу стягнення немайнове, є безпідставною. Суд в ухвалі зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.02.2024, що винесена у справі №902/207/22 (902/770/23) виклав позицію про те, що позовна вимога про зобов`язання повернути рухоме майно у зв`язку з припиненням договору оренди, має немайновий характер, оскільки є вимогою про виконання обов`язку в натурі (повернення належного орендодавцеві рухомого майна), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не змінить власника майна (подібні правові висновки щодо характеру позовної вимоги викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.12.2020 у справі №905/105/20).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, боржник ФОП Данилюк М.І. звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить (з урахуванням заяви апелянта про уточнення вимог апеляційної скарги): скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2025 року у справі № 909/996/22 та ухвалити постанову, якою визнати зобов`язання щодо повернення торговельного обладнання (холодильника) майновим стягненням для цілей нарахування виконавчого збору; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Косівського відділу ДВС Дручківа Б.Я. від 04.08.2025 та 04.09.2025 року ВП №78756986 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 16 000 грн; встановити, що виконавчий збір за цим виконавчим провадженням має становити 590,80 грн (10% від 5 908 грн, що є заставною вартістю майна). Зокрема, апелянт зазначає, що в акті передачі торгово-рекламного обладнання № FK-000628 від 06.08.2015 зазначена заставна (залогова) вартість холодильника 5 908 грн, разом з цим, в позовній заяві зазначено ціну позову 5 908 грн, відтак, вважає, що стягнення у цій справі є майновим, а виконавчий збір згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», стягується у розмірі 10% від вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У відзиві на апеляційну скаргу орган ДВС просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що в ході виконавчого провадження 15.08.2025 року державний виконавець звернувся до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення, однак, 02.09.2025 року Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою відмовив державному виконавцю у роз`ясненні рішення суду, чим підтвердив чіткість і однозначність самого рішення. Орган ДВС пояснив, що при відкритті виконавчого провадження було допущено технічну помилку в реєстраційних даних, у зв`язку з чим, 04.09.2025 державним виконавцем винесено постанову № 78756986 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість «Тип стягнення: майнове» зазначено: «Тип стягнення: немайнове»; замість «Категорія стягнення: документ, що не підлягає під згадані категорії» зазначено: «Категорія стягнення: зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення». Водночас наголошує, що рішення суду про повернення торгового обладнання (холодильника) має немайновий характер, оскільки воно не передбачає стягнення грошових коштів, а зобов`язує боржника вчинити певну дію повернути певну(конкретну) річ; предметом виконання є дія (повернення речі), а не її грошовий еквівалент чи грошове стягнення.

Вказаний відзив на апеляційну скаргу сформований в системі «Електронний суд» 04.11.2025 керівником Косівського відділу Державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Йоником Іваном Миколайовичем (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань долучений до відзиву на апеляційну скаргу), відтак, суд відхилив клопотання скаржника про подання відзиву неналежною особою без підтвердження повноважень.

Водночас апелянт подав суду заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційний суд: задоволити апеляційну, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення штрафів, зупинити виконавче провадження до уточнення виконавчого документа.

18 листопада 2025 року від апелянта до суду також надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких останній просить: скасувати ухвалу від 08.10.2025; визнати зобов`язання майновим та встановити виконавчий збір 590,80 грн; скасувати постанови виконавця від 04.08.2025 та 04.09.2025; стягнути з позивача судовий збір 3028 грн.

Судове засідання з розгляду апеляційної скарги проводилося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за клопотаннями представника стягувача та боржника, на підставі відповідних ухвал суду.

Боржник (апелянт) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник стягувача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ДВС в судове засідання не з`явився, поряд з тим, 04.11.2025 року від органу ДВС надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представника органу ДВС не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення апелянта та представника стягувача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Данилюка Михайла Івановича про зобов`язання повернути торгове обладнання холодильник «Ice Scream Optima», заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року у справі № 909/996/22 позов задоволено. Зобов`язано ФОП Данилюка Михайла Івановича повернути ТОВ Прикарпатський торговий дім торгове обладнання холодильник Ice Scream Optima, заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090. Поряд з тим, присуджено до стягнення з ФОП Данилюка М.І. на користь ТОВ Прикарпатський торговий дім 2 481 грн судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2024 року рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року у справі №909/996/22 змінено, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. У решті рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року у справі №909/996/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 лютого 2025 року постанову Західного апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 909/996/22 залишено без змін.

На виконання рішення та постанови 13 березня 2025 року Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ.

Постановою старшого державного виконавця Косівського ВДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дручківа Б.Я. від 04 серпня 2025 року відкрито виконавче провадження № 78756986 з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2025 року у справі № 909/996/22 про зобов`язання ФОП Данилюка Михайла Івановича повернути ТОВ Прикарпатський торговий дім торгове обладнання холодильник Ice Scream Optima, заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090.

04 вересня 2025 року старшим державним виконавцем Дручківим Б.Я. винесено постанову (ВП № 78756986) про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість «Тип стягнення: майнове» зазначити: «Тип стягнення: немайнове»; замість «Категорія стягнення: документ, що не підпадає під згадані категорії» зазначити: «Категорія стягнення: зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення». Постанова мотивована тим, що при реєстрації виконавчого документа було допущено помилку, а саме: в закладці вказано «рішення майнового характеру».

Не погоджуючись з вказаними діями та постановою державного виконавця, боржник звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) органу ДВС та просив суд: - визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Косівського відділу ДВС Дручківа Б.Я. від 04 вересня 2025 року у виконавчому провадженні № 78756986; - зобов`язати державного виконавця привести реєстраційні дані у відповідність до змісту виконавчого документа, не змінюючи характеру стягнення. Боржник вважає, що стягнення у цій справі є майновим, а відтак, виконавцем безпідставно змінено реєстраційні дані.

Згідно з ст.339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.326 ГПК України).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. (ч.ч.1,3 ст.327 ГПК України).

В силу положень ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з ч.1 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

В силу ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Абзацом 2 п.14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу, в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Так, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року у справі № 909/996/22 суд ухвалив ФОП Данилюку Михайлу Івановичу повернути ТОВ Прикарпатський торговий дім торгове обладнання холодильник Ice Scream Optima, заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090.

Згідно з наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2025 року у справі № 909/996/22 ФОП Данилюка Михайла Івановича зобов`язано повернути ТОВ Прикарпатський торговий дім торгове обладнання холодильник Ice Scream Optima, заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090.

Позовна вимога про зобов`язання повернути рухоме майно у зв`язку з припиненням договору оренди має немайновий характер, оскільки є вимогою про виконання обов`язку в натурі (повернення належного орендодавцеві рухомого майна), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не змінить власника майна (постанови Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі №902/207/22 (902/770/23), Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 грудня 2020 року у справі № 905/105/20).

Отже, колегія суддів зазначає, що спір у цій справі мав характер немайнового (зобов`язання відповідача вчинити дії), відтак, тип стягнення у виконавчому провадженні ВП № 78756986) є немайновим, що правомірно було встановлено державним виконавцем та виправлено помилку у реєстраційних даних, шляхом винесення оспорюваної постанови від 04 вересня 2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відтак, місцевим господарським судом правомірно постановлено ухвалу від 08 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги боржника.

Щодо решти вимог апелянта, які стосуються винесення державним виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору та штрафів, колегія суддів зазначає, що такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції в межах розгляду скарги боржника на дії органу ДВС від 11.09.2025 року (арк. справи 110 том V), за результатом розгляду якої винесено оскаржувану ухвалу від 08 жовтня 2025 року (арк. справи 150 том V).

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2025 року у справі № 909/996/22, винесена за результатом розгляду скарги ФОП Данилюка М.І. на рішення органу ДВС від 11 вересня 2025 року про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Косівського відділу ДВС Дручківа Б.Я. від 04 вересня 2025 року у виконавчому провадженні № 78756986; зобов`язання державного виконавця привести реєстраційні дані у відповідність до змісту виконавчого документа, не змінюючи характеру стягнення.

Відповідно до ч.5 ст.269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційним судом в межах цього апеляційного провадження не розглядаються вимоги апелянта, що стосуються винесення державним виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору та штрафів.

Частиною 1 ст.255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця (п.25).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст.236 ГПК України).

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, відтак, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.236, 255, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2025 року у справі № 909/996/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Данилюка Михайла Івановича без задоволення.

Матеріали справи № 909/996/22 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку, у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 26 листопада 2025 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.