ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1269/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМАГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ АВТОМОТІВ"

про стягнення 200000,00 грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДМАГРО" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ АВТОМОТІВ" про стягнення 200000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за договором поворотної фінансової допомоги №14/08-24 від 14.08.2024 (а.с.5).

Ухвалою від 23.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив сторонам строки для подання передбачених ГПК України заяв по суті спору.

Відповідно до п.2 ч.6, ч.7 ст.242 ГПК України, сторони про відкриття провадження у справі №906/1269/25 повідомлені належним чином шляхом доставлення ухвали суду від 23.09.2025 в електронній формі до їх електронних кабінетів (а.с.18-19).

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався, заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надсилав.

Згідно з ч.1 ст.43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що сторони про відкриття провадження у даній справі повідомлені належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними матеріалами, згідно з ч.9 ст.165, ч.5 ст.252 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України, суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14.08.2024 між ТОВ "ДМАГРО" (далі надавач) та ТОВ "СОЮЗ АВТОМОТІВ" (далі отримувач) укладено договір поворотної фінансової допомоги №14/08-24 (далі договір) (а.с.5), згідно з п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, надавач надає поворотну фінансову допомогу, а отримувач зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим договором строк.

Відсоток за користування поворотною фінансовою допомогою сторонами не встановлюється (п.1.2 договору).

Грошовими коштами за цим договором є національна українська валюта гривня (п.1.3 договору).

Розмір поворотної фінансової допомоги становить 200000,00 грн (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, надавач передає поворотну фінансову допомогу отримувачу протягом трьох днів з моменту підписання цього договору.

Строк, на який надається поворотна фінансова допомога, до 20 грудня 2024 року (п.4.1 договору).

У п.5.1 договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога повертається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок надавала.

Поворотна фінансова допомога вважається поверненою надавачу отримувачем з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок надавала (п.5.3 договору). Повернення поворотної фінансової допомоги надавачу може здійснюватися частками в межах грошових сум, попередньо отриманих від надавала, але в межах строку, визначеного у п.4.1 цього договору (п.5.4 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до «20» грудня 2024 року. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення та від обов`язку щодо повернення грошових коштів, яке мало місце під час дії цього договору (п.6.1 договору).

14.08.2024 позивач переказав на рахунок відповідача 200000,00 грн поворотної фінансової допомоги згідно договору №14/08-24 від 14.08.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №4058 від 14.08.2024 (а.с.6).

Однак відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманої фінансової допомоги в обумовлений сторонами строк не виконав, кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№8 від 18.04.2025 про повернення коштів у семиденний термін з дня її отримання (а.с.7).

Відповідач відповіді на претензію не надав, кошти не повернув, що стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Житомирської області суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "СОЮЗ АВТОМОТІВ" 200000,00 грн поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою від 29.07.2025 у справі №906/864/25 господарський суд скасував судовий наказ за заявою боржника - ТОВ "СОЮЗ АВТОМОТІВ", яке не погодилося з вимогами стягувача, оскільки відповідно до акта звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 01.07.2025 сума боргу є меншою за ту, що заявлена (а.с.16).

З огляду на викладені обставини, позивач надіслав відповідачу лист вих.№17 від 06.08.2025, у якому зазначив, що від імені ТОВ "ДМАГРО" жодні акти не підписували, будь-яка сума коштів від ТОВ "СОЮЗ АВТОМОТІВ" не надходила, просив надати копію акта звірки та докази надсилання коштів ТОВ "ДМАГРО", про наявність яких було повідомлено суду (а.с.8-9).

Однак відповідач відповіді на лист позивача вих.№17 від 06.08.2025 не надав, кошти, отримані в якості поворотної фінансової допомоги, не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 200000,00 грн в порядку спрощеного позовного провадження.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (п.14.1.257 ст.14 ПК України).

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем коштів у якості поворотної фінансової допомоги та їх отримання відповідачем у розмірі 200000,00 грн.

Умовами договору №14/08-24 від 14.08.2024 (п.4.1) сторони узгодили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню у строк до 20.12.2024.

Утім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань щодо повернення отриманої фінансової допомоги ні в обумовлений сторонами строк, ні станом на час ухвалення рішення у даній справі не виконав, на вимоги позивача не реагував.

Жодних заперечень з приводу викладених у позовній заяві обставин відповідач у ході розгляду даної справи не повідомив, жодного доказу, який спростував би наявність заборгованості перед позивачем, суду не надав, хоча мав об`єктивну можливість скористатись відповідними процесуальними правами і надати докази в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №911/2243/18, від 18.05.2021 у справі №916/2255/18, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорій стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зазначено, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Згідно з положеннями ст.ст.76-79, 86 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, доказів повернення позивачу отриманої фінансової допомоги в сумі 200000,00 грн суду не надав.

Зважаючи на встановлені обставини справи, які відповідачем не спростовані, та вимоги наведених вище норм чинного законодавства, беручи до уваги принцип змагальності сторін та стандарт переваги більш вагомих доказів, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч.1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.4).

За подання даного позову до господарського суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, згідно з платіжною інструкцією №4399 від 09.09.2025 (а.с.3).

Враховуючи висновок суду про задоволення позову, а також те, що позовну заяву було подано в електронній формі з використанням ЄСІКС, судовий збір покладається на відповідача в сумі 2422,40 грн, з урахуванням передбаченого ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" понижуючого коефіцієнта 0,8.

У той же час суд роз`яснює, що позивач має право повернути з Державного бюджету України на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" суму судового збору, сплачену у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 605,60 грн, у разі подання відповідного клопотання. Станом на час ухвалення даного рішення таке клопотання до суду не надходило.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн (а.с.2 на звороті).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також ч.8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи слідує, що правову допомогу ТОВ "ДМАГРО" надавала адвокат Кулик Тетяна Борисівна, повноваження та обсяг прав якої підтверджуються ордером на надання правничої допомоги серії АМ №1131368 від 28.05.2025 (а.с.14).

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Так, 11.02.2025 між ТОВ "ДМАГРО" (замовник) та адвокатом Кулик Т.Б. (виконавець) укладено договір про надання правничих послуг №11/02 (а.с.10-11), згідно з п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати правові послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Виконавець бере на себе зобов`язання надавати такі правові послуги, зокрема: готувати заяви, скарги, клопотання, позови та інші документи, підписувати та подавати їх у відповідні органи (п.2.1.1); представляти в установленому порядку інтереси замовника, зокрема, в судових установах при розгляді справ за позовами замовника та справ, порушених за позовами інших осіб до замовника, інших справ та питань, при вирішенні яких зачіпаються права та інтереси замовника (п.2.1.2).

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору про надання правничих послуг №11/02 від 11.02.2025, порядок та строки оплати послуг виконавця встановлюються додатковою угодою до даного договору, яка є його невід`ємною частиною. Замовнику роз`яснено, що оплата за надані виконавцем послуги це оплата праці адвоката, яка не пов`язана з майбутнім результатом по справі, на який очікує замовник.

11.02.2025 між ТОВ "ДМАГРО" (замовник) та адвокатом Кулик Т.Б. (виконавець) укладено додаткову угоду до договору про надання правничих послуг №11/02 від 11.02.2025, згідно з якою на виконання п.6 цього договору сторони домовились, що відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» винагорода адвокату (гонорар, витрати на професійну правничу допомогу) встановлюється у фіксованому вигляді: 3000,00 грн гонорар за представництво інтересів ТОВ "ДМАГРО" в одному судовому засіданні; 4000,00 грн за складання одного процесуального документа (позовна заява, заява, відзив, клопотання, відповідь на відзив, письмове пояснення, апеляційна, касаційна скарги, заява, скарга тощо). Підставою для сплати замовником виконавцю відповідних коштів за надані послуги є рахунок, акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.11 на звороті).

Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт від 09.09.2025, на виконання умов договору про надання правничих послуг №11/02 від 11.02.2025 адвокат Кулик Т.Б. надала ТОВ "ДМАГРО" послуги (передано роботи) з підготовки, складання та подання до Господарського суду Житомирської області позовної заяви про стягнення з ТОВ "СОЮЗ АВТОМОТІВ" 200000,00 грн. Вартість виконаних робіт становить 4000,00 грн (а.с.12), які замовник сплатив у повному обсязі, про що свідчить банківська виписка по рахунку виконавця (а.с.13).

За приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Разом із тим, згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України).

Відповідач не подав до суду клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу, доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, нерозумність, нереальність його розрахунку або про неналежність наданих адвокатом послуг до цієї справи.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.5 та ч.6 ст.126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності (аналогічний висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Проаналізувавши документи, подані на підтвердження обсягу наданих позивачу адвокатських послуг і для визначення розміру витрат останнього на їх оплату, та матеріали справи в цілому, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн є співмірними зі складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критеріям обґрунтованості та розумності їхнього розміру.

Враховуючи викладене та висновок суду про задоволення позову, з огляду на відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку про покладення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу на відповідача у повному обсязі в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ АВТОМОТІВ" (вул. Київська, 77, м. Житомир, Житомирська обл., 10001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМАГРО" (вул. Івана Кочерги, буд. 6, м. Житомир, Житомирська обл., 10008, ) 200000,00 грн поворотної фінансової допомоги, 2422,40 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

- сторонам, представнику позивача (до ел.каб.).