ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" листопада 2025 р. Cправа № 902/618/24

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Ганкіна А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Павер Інжинірінг" (вул. Кудрявська, 13-19, м. Київ, 04053; )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвінтекс" (вул. Коцюбинського, 62, с.Павлівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22436; )

про банкрутство

за участю :

ТОВ "Павер Інжинірінг": Мужик Л.І.

арбітражний керуючий Забарін А.Ф.

Рєзнік А.О.

В С Т А Н О В И В :

В проваджені суду перебуває справа № 902/618/24 за заявою ТОВ "Павер Інжинірінг" до ТОВ "Олвінтекс" про банкрутство.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Постановою від 28.05.2025 року боржника визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Забаріна А.Ф.

28.05.2025 року до суду від арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. надійшла заява б/н від 27.05.2025 року (вх. № 01-36/655/25) про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, в якій арбітражний керуючий просить суд: покласти на ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів боржника, як таких, що допустили порушення приписів ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на користь ТОВ "Олвінтекс" 1 884 772,01 грн заборгованості за зобов`язаннями Боржника.

Ухвалою від 28.05.2025 року вказану заяву призначено до розгляду на 26.06.2025 року.

23.06.2025 року до суду від ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" надійшло заперечення б/н від 23.06.2025 року на заяву про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

24.06.2025 року до суду від ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" надійшло клопотання б/н від 24.06.2025 року про призначення судово-економічної експертизи у справі №902/618/24.

Ухвалою від 26.06.2025 року вказану заяву призначено до розгляду на 10.09.2025 року.

22.08.2025 року до суду арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. надійшла заява № 02-4/446 від 22.08.2025 року про застосування заходів процесуального впливу у справі № 902/618/24, в якій заявник просить суд застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального впливу за невиконання ухвали суду від 08.07.2025 року, у вигляді штрафу.

27.08.2025 року до суду арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. надійшла заява № 27-08/2025 від 27.08.2025 року щодо уточнення розміру солідарної відповідальності керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, в якій заявник просить суд :

- визнати директора ТОВ "Олвінтекс" ОСОБА_1 та орган управління ТОВ "Олвінтекс" - ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" такими, що допустили порушення приписів частини 6 ст. 34 КУзПБ;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на користь ТОВ "Олвінтекс" грошові кошти в сумі 2 526 481,28 грн.

04.09.2025 року до суду арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. надійшло письмове пояснення № 02-4/465 від 03.09.2025 року на заперечення ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс".

08.09.2025 року до суду від арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. надійшла заява № 08-09/2025 від 08.09.2025 року (вх. № 01-36/1087/25) про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

Ухвалою від 09.09.2025 року вказану заяву призначено до розгляду на 10.09.2025 року.

09.09.2025 року до суду від ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" надійшло заперечення № 09/09/25 від 09.09.2025 року на заяву про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

10.09.2025 року до суду арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. надійшли наступні документи:

письмове пояснення № 10-09/2025 від 10.09.2025 року на заперечення ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на заяву про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24;

заява № 27-08/2025 від 27.08.2025 року щодо уточнення розміру солідарної відповідальності керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, в якій заявник просить суд :

- визнати директора ТОВ "Олвінтекс" ОСОБА_1 та орган управління ТОВ "Олвінтекс" - ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" такими, що допустили порушення приписів частини 6 ст. 34 КУзПБ;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на користь ТОВ "Олвінтекс" грошові кошти в сумі 2 275 145,28 грн.

Ухвалою від 10.09.2025 року призначено заяву арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. б/н від 27.05.2025 року (вх. № 01-36/655/25) про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі № 902/618/24, в т.р. клопотання ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" б/н від 24.06.2025 року про призначення судово-економічної експертизи у справі №902/618/24; заяву арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. № 08-09/2025 від 08.09.2025 року (вх. № 01-36/1087/25) про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24 - до розгляду в судовому засіданні на 13.10.2025 року.

09.10.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшло пояснення № 09/10-25 від 09.10.2025 року щодо заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

Ухвалою від 13.10.2025 року призначено заяву арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. б/н від 27.05.2025 року (вх. № 01-36/655/25) про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі № 902/618/24, в т.р. клопотання ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" б/н від 24.06.2025 року про призначення судово-економічної експертизи у справі №902/618/24; заяву арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. № 08-09/2025 від 08.09.2025 року (вх. № 01-36/1087/25) про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24 - до розгляду в судовому засіданні на 19.11.2025 року.

18.11.2025 року до суду арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. надійшли наступні документи:

уточнена заява № 17-11/2025 від 17.11.2025 року про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності у справі № 902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс";

заява № 17-11/2025 від 17.11.2025 року щодо уточнення розміру солідарної відповідальності керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, в якій заявник просить суд :

- визнати директора ТОВ "Олвінтекс" ОСОБА_1 та орган управління ТОВ "Олвінтекс" - ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" такими, що допустили порушення приписів частини 6 ст. 34 КУзПБ;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на користь ТОВ "Олвінтекс" грошові кошти в сумі 2 235 145,28 грн.

19.11.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшли наступні документи:

- заперечення № 19-01 від 19.11.2025 року на уточнену заяву про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності у справі №902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс";

- клопотання б/н від 19.11.2025 року про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.11.2025 року судом було оголошено перерву до 20.11.2025 року, про що було зазначено у протоколі судового засідання.

Також, телефонограмою від 19.11.2025 року представника ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" Мухінського В.О. було повідомлено про дату, до якої судом було оголошено перерву.

В судове засідання 20.11.2025 року з`явились арбітражний керуючий, представник ініціюючого кредитора та ОСОБА_1

ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" та інші учасники справи правом участі в судовому засіданні не скористались.

В ході розгляду справи, арбітражний керуючий надав пояснення щодо обставин, наведених у поданих до суду документах, підтримав згадані вище заяви про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності у справі та про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі, з урахуванням уточнення та просив задоволити. Також, арбітражний керуючий заперечив щодо задоволення клопотання ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" про призначення судово-економічної експертизи у справі №902/618/24.

Представник ініціюючого кредитора також заперечив щодо клопотання ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" про призначення судово-економічної експертизи у справі.

ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення заяв про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності у справі та про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі, з підстав наведених у поданих раніше до суду запереченнях; щодо клопотання про призначення судово-економічної експертизи у справі, поклався на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" б/н від 24.06.2025 року про призначення судово-економічної експертизи у справі №902/618/24, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Так, клопотання мотивовано тим, що матеріали справи містять інформацію та документи проведеної розпорядником майна інвентаризації активів та пасивів боржника. Однак, така інвентаризація на думку засновника боржника, проведена розпорядником майном без врахування та аналізу всіх первинних бухгалтерських документів боржника, зроблена на підставі лише інформації наданої керівником боржника без аналізу та врахування первинних бухгалтерських документів, про що свідчать зроблені розпорядником майном висновки про існування інших кредиторських вимог, крім вимог ініціюючого кредитора, зроблені останнім лише на підставі інформації керівника боржника без аналізу та врахування первинних бухгалтерських документів які можуть підтверджувати або спростовувати ці обставини. Відтак засновник боржника ставиться до таких висновків розпорядника майном критично.

З метою визначення наявності реальної кредиторської та дебіторської заборгованості боржника, яка має бути підтверджена первинними бухгалтерськими документами, в результаті якої встановити обставини (юридичний факт) загрози неплатоспроможності боржника, який прямо впливає на задоволенні або відмови в задоволенні заяви розпорядника майном про покладання на керівника боржника та на учасника боржника солідарної відповідальності, заявник вважає за необхідне клопотати перед судом про призначення судово-економічної експертизи на розгляд якої винести наступні питання:

1) Чи підтверджуються документально обсяги господарських операцій та проведення розрахунків між боржником - ТОВ "Олвінтекс" та ТОВ "Біохімінвест", ТОВ "НВК МФК" та інших на 68 000 грн?

2) Який загальний розмір документально підтвердженої кредиторської заборгованості ТОВ "Олвінтекс" та окремо по кожному із кредиторів?

3) Який загальний розмір документально підтвердженої дебіторської заборгованості ТОВ "Олвінтекс" та окремо по кожному із боржників?

Проведення судової експертизи доручити Вінницькому відділенню Київського НДІСЕ.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У відповідності до абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Частиною 1 ст. 100 ГПК України, встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про судову експертизу", судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

З вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав заявлених вимог та обставин справи.

Системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом ст. 86 ГПК України.

При цьому, слід зазначити, що господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих сторонами у справі.

Так, як зазначено вище, заявник зазначає про необхідність призначення судової експертизи з метою визначення наявності реальної кредиторської та дебіторської заборгованості боржника, яка має бути підтверджена первинними бухгалтерськими документами, в результаті якої встановити обставини (юридичний факт) загрози неплатоспроможності боржника, який прямо впливає на задоволенні або відмови в задоволенні заяви розпорядника майном про покладання на керівника боржника та на учасника боржника солідарної відповідальності.

Водночас, суд зауважує, що згідно ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з визначеннями статті 1 КУзПБ, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 6 ст. 45 КУзПБ, за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ, за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, окрім іншого, розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Частиною 4 ст. 60 КУзПБ, передбачено, що у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.08.2024 року у справі № 922/2714/23, згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема, викладеною у постанові від 20.03.2024 у справі № 911/1005/23, ухваленій у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в тому числі правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) визначається статтею 45 КУзПБ (з урахуванням частини 1 статті 122 КУзПБ). Набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку. А набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора.

Порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

Отже, лише після вчинення всіх передбачених статтею 45 КУзПБ дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина 6 статті 45, стаття 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).

Ураховуючи наведене, а також приписи статей 1, 45, 47 КУзПБ, лише за сукупністю, встановлених КУзПБ дій (пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо); визнання їх судом) кредитор може набути правового статусу учасника у справі про банкрутство.

Отже, встановлення переліку кредиторів боржника та відповідно розміру їх кредиторських вимог до боржника у справі про банкрутство здійснюється судом в порядку, визначеному КУзПБ на підставі заявлених кредиторами грошових вимог.

Водночас, виявлення та визначення розміру дебіторської заборгованості боржника у справі про банкрутство та відповідне вжиття заходів щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, належить до компетенції арбітражного керуючого, що передбачено ст.ст. 12, 44, 61 КУзПБ.

Поряд з цим, заявник у клопотанні про призначення судово-економічної експертизи у даній справі просить, зокрема, поставити на вирішення експертизи щодо визначення переліку та розміру вимог щодо усіх можливих кредиторів (навіть тих, які не заявили свої вимоги до боржника у справі про банкрутство) та дебіторів банкрута у даній справі.

З огляду на наведені вище обставини та положення закону в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" б/н від 24.06.2025 року про призначення судово-економічної експертизи у справі №902/618/24, в зв`язку з чим, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Також, суд, заслухавши учасників справи, розглянувши заяву арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. № 08-09/2025 від 08.09.2025 року (вх. № 01-36/1087/25) про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, дослідивши матеріали справи, встановив наступне та дійшов такого висновку.

За змістом заяви № 08-09/2025 від 08.09.2025 року, станом на 08.09.2025 ліквідатором ТОВ "Олвінтекс" частково погашено грошові вимоги кредиторів, а саме: І черга - 36 336,00 грн; IV черга - 215 000,00 грн.

Наразі розмір непогашений вимог кредиторів становить 2 275 145,28 грн.

Поряд з цим, як зазначено у заяві про покладення солідарної відповідальності, під час виконання повноважень арбітражного керуючого було проведено повну інвентаризацію майна ТОВ "Олвінтекс", за результатом чого складено відповідні акти та інвентаризаційні описи, у яких встановлено, що розмір активів ТОВ "Олвінтекс" становить 556 304,53 грн, пасивів - 3 530 649,63 грн.

Загальний розмір незадоволених вимог кредиторів ТОВ "Олвінтекс" згідно з реєстром вимог кредиторів станом на 08.09.2025 становить 2 275 145,28 грн.

Таким чином, розмір активів ТОВ "Олвінтекс" є в рази меншим ніж розмір кредиторської заборгованості.

При цьому, з відкритих джерел вбачається, що ТОВ " Калинівкаміжрайагротехсервіс" та ОСОБА_1 є пов`язаними між собою особами, що підтверджується таким.

З даних системи Youcontrol вбачається, що ТОВ " Калинівкаміжрайагротехсервіс" є єдиним учасником (засновником) боржника з 30.12.2021 р.. Директор боржника ОСОБА_1 виконує повноваження керівника боржника з 24.05.2022, при цьому у період з 13.09.2022 по 23 травня 2025 був також директором ТОВ " Калинівкаміжрайагротехсервіс", що свідчить про пов`язаність керівника та засновника боржника.

При цьому, від моменту порушення справи про банкрутство ні директором боржника, ні його засновником не вживаються заходи, спрямовані на погашення заборгованості перед кредиторами.

Більше того, попереднім керівником боржника яскраво демонструється постійна протидія належному та законному проведенню процедури банкрутства, що проявляється, зокрема у тривалій відсутності співпраці із розпорядником майна та ліквідатором ТОВ "Олвінтекс" (відмова від спільної участі в проведенні інвентаризації), а також умисному системному невиконанні ухвали Господарського суду Вінницької області від 08.07.2025 у справі № 902/618/24 про передання ліквідатору матеріальних та інші цінностей ТОВ "Олвінтекс"; інформації про місце зберігання матеріальних цінностей ТОВ "Олвінтекс"; бухгалтерської документації (прибуткові накладні, видаткові накладні, Касової книги, прибуткові та видаткові касові ордера, податкові звіти, податкові декларації за 2021-2025 роки) та іншої документації ТОВ "Олвінтекс", в тому числі щодо дебіторської заборгованості ТОВ "Олвінтекс"; господарських договорів та додатків до них, де стороною є ТОВ "Олвінтекс" (в тому числі на реалізацію придбання рухомого та нерухомого майна) із накладними на реалізацію та набуття товарів або послуг за 2021-2025 роки; не виконанні ухвали Господарського суду Вінницької області від 25.06.2025 щодо надання інформації та копій документів щодо виникнення заборгованості ТОВ "Олвінтекс" перед кредиторами.

Внаслідок невиконання керівником боржника ухвали суду від 08.07.2025 у справі ліквідатор звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою її примусового виконання.

Головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою примусового виконання ухвали господарського суду Вінницької області від 08.07.2025 у справі №902/618/24 винесено постанову від 04.08.2025 про зобов`язання попереднього керівника ТОВ "Олвінтекс" ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; 08.04.1985, АДРЕСА_1 ) передати ліквідатору ТОВ "Олвінтекс" Забаріну Антону Федоровичу матеріальні та інші цінності ТОВ "Олвінтекс"; інформацію про місце зберігання матеріальних цінностей ТОВ "Олвінтекс"; бухгалтерську документацію (прибуткові накладні, видаткові накладні, Касової книги, прибуткові та видаткові касові ордера, податкові звіти, податкові декларації за 2021-2025 роки) та іншу документацію ТОВ "Олвінтекс", в тому числі щодо дебіторської заборгованості ТОВ "Олвінтекс"; господарські договори та додатки до них, де стороною є ТОВ "Олвінтекс" (в тому числі на реалізацію придбання рухомого та нерухомого майна) із накладними на реалізацію та набуття товарів або послуг за 2021-2025 роки.

За невиконання рішення суду зобов`язального характеру, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, тим же державним виконавцем винесено постанову від 18.08.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн.

Тим же державним виконавцем за невиконання рішення суду зобов`язального характеру винесено аналогічну за змістом постанову від 01.09.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 3 400 грн.

Разом з цим, відповідно до відкритої інформації, попередній керівник боржника є адвокатом, номер свідоцтва 723, видане Вінницькою обласною КДКА 13.05.2011 на підставі рішення № 4 від 26.04.2011 року.

Крім того, вказана особа як фахівець у галузі права, володіє значним арсеналом захисту від судових рішень щодо нього, а тому може в будь-який момент скористатись своїми знаннями з метою зменшення власних активів та перешкоджати чи й унеможливити виконання судових рішень, зокрема, про солідарну відповідальність.

Отже, на переконання ліквідатора боржника, вжиття заходів забезпечення щодо керівника та засновника боржника у даному випадку є не лише обґрунтованим, але й необхідним, а також таким, що покликане сприяти захисту прав кредиторів.

З іншого боку, як встановлено результатами фінансового аналізу, у ТОВ "Олвінтекс" відсутнє майно, за рахунок реалізації якого можна було б погасити затверджені вимоги кредиторів.

З врахуванням положень ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі задоволення заяви ліквідатора про солідарну відповідальність керівника та засновника боржника, ті нестимуть майнову відповідальність перед кредиторами на рівні із боржником.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення відповідатиме збалансованості інтересів сторін та сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених прав та інтересів кредиторів.

При цьому з даних системи Youcontrol встановлено, що ОСОБА_1 є власником (розмір частки - 100%) Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСГРУП" (, адреса: 79040, Україна, Львівська обл., місто Львів, вулиця Ряшівська, будинок, 5, квартира, 71).

Щодо засновника боржника ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" встановлено, що вказана юридична особа є власником виробничих будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому з даних системи Youcontrol встановлено, що вказана юридична особа є власником (розмір частки - 100%) Дочірнього підприємства "Районний торговий дім" Відкритого акціонерного товариства МТСЗ "Калинівкаміжрайагротехсервіс".

З урахуванням отриманої інформації, ліквідатор боржника просить суд вжити заходи забезпечення згідно переліку, викладеного у заяві № 08-09/2025 від 08.09.2025 року.

Натомість, згідно уточненої заяви арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. №17-11/2025 від 17.11.2025 року про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності у справі № 902/618/24, викладені такі обставини.

Під час підготовки даних письмових пояснень, ліквідатором ТОВ "Олвінтекс", отримано інформаційну довідку Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2025 №452427496 щодо нерухомого майна засновника ТОВ "Олвінтекс" - ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс".

З вказаної довідки вбачається, що станом на 17.11.2025 ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" є власником автозаправочної станції, загальною площею 13,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 241.

При цьому, виробничі будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 35518136) наразі вже вибули з власності ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс".

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2025 № 451608522 вказаний об`єкт нерухомості належить на праві власності іншій юридичній особі - ТОВ "КРАС ОЙЛ" (код 35518136).

Шляхом безпосереднього доступу до реєстраційної справи, ліквідатором було встановлено, що 09.09.2025 відбулися Загальні Збори засновників ТОВ "КРАС ОЙЛ".

Відповідно до рішення Загальних Зборів засновників, оформлених Протоколом № 1 від 09.09.2025 вирішено, зокрема, вирішено :

- Створити ТОВ "КРАС ОЙЛ", визначити статутний капітал товариства у розмірі 3010000,00 грн, учасниками якого будуть: громадянин України ОСОБА_2 (частка 0,39 %) номінальною вартістю 10 000,00 грн. та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (частка 99,61 %) номінальною вартістю 3 000 000,00 грн (у вигляді передачі права власності на нерухоме майно, а саме: автозаправочна станція, реєстраційний номер 241, за адресою: АДРЕСА_3 , розташованої на земельній ділянці :02:001:0003; виробничий комплекс з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, ідентифікатор об`єкта будівництва: 01.2846302.4946016.20250826.05.0000.77, за адресою: АДРЕСА_2 ).

Таким чином, на переконання ліквідатора боржника, станом на сьогоднішній день, ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" активно вчиняє дії щодо виведення власних активів.

Наразі один з двох об`єктів - комплекс будівель, вже було зареєстровано за новою юридичною особою ТОВ "КРАС ОЙЛ", другий об`єкт - автозаправочна станція був переданий до статутного капіталу ТОВ "КРАС ОЙЛ", проте державна реєстрація переходу права власності станом на 17.11.2025 ще не відбулася.

Вказані дії ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" свідчать про наявність ризиків та необхідність накладення відповідних арештів на нерухоме майно ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" та майно ТОВ "КРАС ОЙЛ".

При цьому, у зв`язку із тим, що один об`єкт нерухомості вже вибув з власності вказаної юридичної особи, ТОВ "Олвінтекс", в разі задоволення Заяви про покладення солідарної відповідальності буде змушене звертатися до суду із віндикаційним позовом про витребування вказаного майна у власність Банкрута, що призведе до істотного затягування ліквідаційної процедури та потребуватиме понесення ліквідатором додаткових витрат на оплату судового збору.

В подальшому даний об`єкт нерухомості може бути відчужений ТОВ "КРАС ОЙЛ" на користь іншої особи, переданий в заставу, тощо, що в кінцевому наслідку суттєво ускладнить їх повернення у власність ТОВ " Калинівкаміжрайагротехсервіс".

Такі дії Засновника ТОВ "Олвінтекс" щодо відчуження нерухомого майна, на думку ліквідатора боржника є недобросовісними та пояснюють подання разом із попереднім керівником численних клопотань про відкладення судових засідань із розгляду заяви про покладення солідарної відповідальності, адже перереєстрація нерухомого майна потребувала додаткового часу.

У зв`язку із цим, накладення відповідних арештів обґрунтовано наявними ризиками щодо виведення майна засновником та попереднім керівником ТОВ "Олвінтекс" з їх власності.

Також, згідно з реєстром вимог кредиторів станом на 31.10.2025 загальний розмір непогашених вимог кредиторів становить 2 235 145,28 грн.

У зв`язку із частковим погашенням грошових вимог ТОВ "Олвінтекс" ліквідатором було подано уточнену заяву про покладення солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів в сумі 2 235 145,28 грн.

Відповідно до Акта оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТОВ "КРАС ОЙЛ" від 10.09.2025 вбачається, що учасник ТОВ "КРАС ОЙЛ" - ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на виконання протоколу загальних зборів засновників товариства № 1 від 09.09.2025 передав, а ТОВ "КРАС ОЙЛ" в особі директора - ОСОБА_2 прийняло негрошовий вклад до статутного (складеного) капіталу товариства наступне майно:

1) Автозаправочна станція, реєстраційний номер: 241, за адресою: АДРЕСА_3 , на земельній ділянці: :02:001:0003 - вартістю 500 000 грн;

2) Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, ідентифікатор об`єкта будівництва 01.2846302.4946016.20250826.05.0000.77, за адресою: АДРЕСА_2 - вартістю 2500000,00 грн.

При цьому, з інформаційної довідки з ДРРП від 11.11.2025 № 451608522 вбачається, що вартість будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 становить 2 200 000,00 грн.

Отже, сукупна вартість нерухомого майна ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", яке було передано до статутного капіталу ТОВ "КРАС ОЙЛ" становить 2 700 000,00 грн.

При цьому, вартість кожної одиниці нерухомого майна є недостатньою для повного покриття вимог кредиторів.

Водночас, накладення арештів на вищевказані об`єкти нерухомого майна, яка наразі належать ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" та ТОВ "КРАС ОЙЛ" буде співмірним із розміром вимог кредиторів в межах справи № 902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс".

Крім цього, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фоп та гф від 14.11.2025 №43 вбачається, що ОСОБА_1 є засновником ТОВ "МАКС ГРУП" (код 36828418).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фоп та гф вбачається, що попередньому керівнику ТОВ "Олвінтекс" ОСОБА_1 належать корпоративні права в ТОВ "МАКС ГРУП". Розмір частки ОСОБА_1 становить - 65 000,00 грн.

Інформація щодо іншого рухомого чи нерухомого майна ОСОБА_1 у ліквідатора ТОВ "Олвінтекс", відсутня.

При цьому, обставина відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо реєстрації за ОСОБА_1 нерухомого майна, не може свідчити про відсутність такого майна, адже реєстрація могла бути здійснена до 01.01.2013 року в органах БТІ.

Відомості про нерухоме майно, яке було зареєстровано в БТІ не відображається в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В ліквідатора ТОВ "Олвінтекс", також відсутні відомості щодо наявності у ОСОБА_1 грошових коштів на банківських рахунках.

За таких умов, накладення арешту на частку в ТОВ МАКС ГРУП" вартістю 65 000,00 грн, а також нерухоме майно ОСОБА_1 , грошові кошти останнього, інше рухоме майно в сумі 2 170 145,28 грн вважатиметься співмірним із вимогами заяви про покладення солідарної відповідальності.

Також, ліквідатором боржника було встановлено, що жодної заяви ОСОБА_1 щодо вибуття газу з власності ТОВ "Олвінтекс" до правоохоронних органів не подавав.

Листом від 22.10.2025 № 25/2-140 вих.25 Офісом Генерального прокурора повідомлено, що за результатами опрацювання масиву даних ЄРДР кримінальних проваджень, у яких обліковано ТОВ "Олвінтекс" як заявника/потерпілого, не встановлено.

Така бездіяльність ОСОБА_1 як керівника ТОВ "Олвінтекс" призвела до того, що зазначений газ було фактично втрачено, адже, як вже зазначалося ліквідатором в письмових поясненнях від 10.09.2025, постановою Господарського суду Вінницької області від 12.11.2024 у справі № 902/536/24 ТОВ "Газпостачінвест" визнано банкрутом.

З огляду на вказане, ліквідатор боржника в уточненій заяві № 17-11/2025 від 17.11.2025 року просить суд :

- накласти арешт на автозаправну станцію, загальною площею: 13,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 241, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Калинівкаміжрайагротехсервіс" ();

- накласти арешт на будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120; номер в РПВН: 35518136, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "КРАС ОЙЛ" ();

- заборонити ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" () вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, зменшення вартості належних йому об`єктів нерухомого майна - автозаправна станція, загальною площею: 13,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 241;

- заборонити ТОВ "КРАС ОЙЛ" () вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, зменшення вартості належних йому об`єктів нерухомого майна - будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120; номер в РПВН: 35518136;

- накласти арешт на частку (корпоративні права) ОСОБА_1 , в Товаристві з обмеженою відповідальністю "МАКСГРУП" () в розмірі 100 %, вартість якої згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань становить 65 000,00 грн;

- накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , в тому числі на грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках, в межах суми 2 170 145,28 грн;

- накласти арешт на всі об`єкти нерухомості, які належать ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в межах суми 2 170 145,28 грн;

- заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, зменшення вартості належних йому об`єктів нерухомого майна, об`єктів рухомого майна, майнових та корпоративних прав.

Відповідно до заперечення ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" № 09/09/25 від 09.09.2025 року на заяву про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі № 902/618/24, в заяві ліквідатор зазначив, що станом на 08.09.2025 р. ним з отриманої дебіторської заборгованості Боржника, частково погашено грошові вимоги кредиторів, а саме: І черга - 36336,00 грн., IV черга - 215 000, 00 грн., (при цьому ліквідатором не зазначено з яких джерел чи від яких контрагентів/боржників Боржника надійшли зазначені грошові кошти).

Зазначене вказує, що вжиття мінімальних заходів ліквідатором, призвело до зменшення заборгованості Боржника на 251 336, 00 грн. Отже, змінився і розмір солідарної відповідальності.

Крім того, ліквідатором не вчинено всієї повноти дій, спрямованої на виявлення та реалізацію активів боржника, що виключає можливість задоволення заяви про покладення солідарної відповідальності на засновника боржника.

Зокрема, йдеться щодо дебіторської заборгованості Боржника, що рахується за:

- 1 675 002,00 грн за продаж 29.11.2022 року на користь ТОВ "Газпостачінвест" природній газ у об`ємі 50 000 тис. куб.м.;

- 54 100,00 грн, (аванс за послуги замовленої потужності), що були перераховані Боржником на користь ТОВ "Оператор ГТС Україна";

- 352 900 грн 00 коп., (аванс за послуги замовленої закачки газу), що були перераховані Боржником на користь АТ "Укртрансгаз".

Водночас, після повернення природного газу або грошових коштів за нього від ТОВ "Газпостачінвест", може змінитися розмір субсидіарної відповідальності винних осіб.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості, які дії щодо повернення та включення до ліквідаційної маси природного газу чи грошових коштів за нього, вчинив ліквідатор (звернення до ТОВ "Газпостачінвест" з вимогою повернути природній газ в кількості 50000,00 куб.м., звернення з вимогою чи позовом про виконання грошових зобов`язань, звернення до правоохоронних органів, виконавчої служби, тощо).

Таким чином, право ліквідатора подати заяву про покладення солідарної відповідальності виникає не раніше ніж після завершення розрахунків з кредиторами на підставі проведення реалізації у ліквідаційній процедурі всіх заходів щодо отримання природного газу або грошових коштів від дебіторів Боржника.

Отже, передчасне звернення з вимогами про покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство виключає розгляд, дослідження, оцінку та встановлення осіб, винних у правопорушеннях за незадоволення вимог кредиторів у справі № 902/618/24.

Разом з цим, ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" зазначає, що ліквідатором не надано жодних доказів які б підтверджували факт вчинення ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" дій, спрямованих на відчуження майна, що може призвести до неможливості або утруднення виконання рішення суду. По суті подана ліквідатором заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення від виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Засновника.

Як наслідок заява ліквідатора про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності забезпечення позову.

На підставі викладеного, ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" просить суд відмовити ліквідатору ТОВ "Олвінтекс" Забаріну А.Ф., в задоволенні його заяви про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на засновника боржника за незадоволення вимог кредиторів у справі № 902/618/24.

Згідно письмового пояснення арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. № 10-09/2025 від 10.09.2025 року на заперечення ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на заяву про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі № 902/618/24,

Ухвалою Господарського суду у Вінницькій області від 18.02.2025 у справі №902/618/24 витребувано від ТОВ "Олвінтекс" інформацію та засвідчені копії документів.

Листом від 27.02.2025 ТОВ "Олвінтекс" надано баланси за 2021-2024 та їх розшифровку, а також надано інформацію щодо майна підприємства.

У вказаному листі ТОВ "Олвінтекс" повідомило про відсутність у підприємства основних засобів, що також підтверджується наданою фінансовою звітністю.

Так, згідно Балансу на 31.12.2022 (рік в якому відбулася поставка газу) станом на кінець 2022 року у підприємства вже були відсутні основні засоби та інші необоротні активи.

Вказане свідчить про те, що отриманий 29.11.2022 від ТОВ "Павер Інжиніринг" природний газ у об`ємі 50 000 тис. куб.м. станом на кінець 2022 року вибув з власності боржника.

Таким чином, керівник ТОВ "Олвінтекс" та його засновник вже наприкінці 2022 року усвідомлювали обставину того, що ТОВ "Олвінтекс" не володіє активом у вигляді природного газу в об`ємі 50 000,00 тис. куб.м..

Вказаний актив був єдиним активом згідно фінансової звітності боржника за рахунок якого можливо було б погасити грошові вимоги ТОВ "Павер Інжиніринг".

Як зазначив керівник ТОВ "Олвінтекс" у відзиві на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство вказаний природний газ вибув з власності боржника на користь ТОВ "Газпостачінвест" 29.11.2022 (тобто в день його отримання) начебто шахрайським шляхом.

При цьому, з 29.11.2022 до моменту визнання ТОВ "Олвінтекс" банкрутом, а ні керівник, а ні засновник ТОВ "Олвінтекс" не вживали жодних заходів, спрямованих на повернення вказаного газу у володінні ТОВ "Олвінтекс" або стягнення його вартості.

Наразі, ліквідатором ТОВ "Олвінтекс" вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження природного газу, який вибув з власності ТОВ "Олвінтекс".

Так, зокрема, направлено запит на адресу АТ "Укртрансгаз", в якому ліквідатор просив повідомити кому ТОВ "Олвінтекс" було відчужено природний газ.

Листом від 03.09.2025 АТ "Укртрансгаз" надало інформацію згідно з обліком про рух природного газу в газосховищах АТ "Укртрансгаз" на рахунку зберігання ТОВ "Олвінтекс" відповідно до договору зберігання (закачування, відбору) природного газу від 04.06.2021 №.

Згідно даної інформації вбачається, що природний газ об`ємом 50 000,00 куб.м. передано на користь ТОВ "Газпостачінвест" у листопаді 2022 року.

Вказана відповідь підтверджує обставину того, що в листопаді 2022 року вказаний газ вибув з власності ТОВ "Олвінтекс" і вже не перебував в його володінні.

У відповідь на запит від 14.08.2025 Вих. № 02-4/433, направлено на адресу ТОВ "Газпостачінвест" стосовно надання інформації та документів первинного бухгалтерського обліку на підтвердження існування господарських операцій між ТОВ "Олвінтекс" та ТОВ "Газпостачінвест" щодо передачі природного газу, ліквідатор ТОВ "Газпостачінвест" повідомив, що постановою Господарського суду Вінницької області від 12.11.2024 у справі №902/536/24 ТОВ "Газпостачінвест" визнано банкрутом.

З метою отримання матеріальних цінностей банкрута, документів первинного бухгалтерського обліку, арбітражним керуючим Перепелицею В.В. від посадових осіб банкрута на адресу ТОВ "Газспостачінвест" була надіслана відповідна вимога від 12.12.2024 щодо передачі печатки, штампів, документів та матеріальних цінностей банкрута.

Проте, ліквідатору ТОВ "Газпостачінвест" документи від посадових осіб передані не були.

Таким чином, посадові особи ТОВ "Гзаспостачінвст" та само як і попередній керівник ТОВ "Олвінтекс" ухиляються від передачі документів бухгалтерського обліку, ймовірно в тому числі з метою приховати дійсні обставини передачі природного газу.

Твердження ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" щодо того, що ліквідатор може подати заяву про покладення солідарної відповідальності лише після погашення грошових вимог кредиторів за рахунок майна боржника є також не правильним.

Формування та реалізація ліквідаційної маси є обов`язковою передумовою для подання заяви про покладення субсидіарної відповідальності.

Натомість, заява про покладення солідарної відповідальності може бути подана на будь-якій стадії, в тому числі на стадії розпорядження майном в разі встановлення обставини порушення керівником вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ щодо обов`язкового звернення до суду в разі виникнення ознак неплатоспроможності.

За змістом заперечення ОСОБА_1 № 19-01 від 19.11.2025 року на уточнену заяву про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності у справі № 902/618/24, у листі Офісу Генерального прокурора від 22.10.25 року за №25/2-140 зазначено, що "За результатами повідомляємо, що опрацюванням масиву даних ЄРДР кримінальних проваджень, у яких обліковано ТОВ "Олвінтекс" як заявника/потерпілого не встановлено", що у свою чергу свідчить про відсутність внесення відомостей у ЄРДР, і ніяк не може свідчити і підтверджувати безпідставне твердження ліквідатора про те, що ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.

Водночас, щодо фактичних обставин у рамках даної справи - ОСОБА_1 була подана заява про вчинення шахрайських дій відносно осіб, які фактично були причетні до розтрати даного газу. Заява була подана до Управління стратегічних розслідувань Вінницької області (про що зазначалось у відзиві на заяву про відкриття банкрутства), яке свою чергу (з невідомих причин) відправило дану заяву на розгляд до Калинівського відділу поліції Вінницької області (ВП №1 м. Калинівка, Хмільницького РВП НП у Вінницькій області), працівники якого у свою чергу, відібрали у ОСОБА_1 письмові пояснення та згодом винесли постанову про відмову у порушенні кримінального провадження, оскільки, вбачають в даних обставинах господарські правовідносини і не вбачають ознак кримінального правопорушення/злочину.

Вказана відмова правоохоронних органів була долучена до матеріалів податкової перевірки в рамках процедури банкрутства.

Разом із цим, оскільки, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах із засновником ТОВ "Олвінтекс" - доступ до документів товариства у ОСОБА_1 відсутній, а відтак підтвердженням подання заяви за даним фактом може бути безпосередній запит до УСР у Вінницькій області та ВП № 1 м. Калинівка, Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про отримання відомостей щодо поданої ОСОБА_1 заяви.

Крім того, незрозуміло чому ліквідатор звернувся з заявою до ОГП про наявність внесення відомостей у ЄРДР, а не із заявою до УСР у Вінницькій області (з матеріалів справи йому було відомо, що заява подавалась в дану установу) про факт звернення до правоохоронних органів.

Також, в уточненій заяві про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності, ліквідатор просить суд накласти арешт у повному розмірі боргових зобов`язань підприємства на майно, яке належить ОСОБА_3 , у т.ч. арешт на банківські рахунки, а саме у межах суми 2 170 145 грн, що у свою чергу не може відноситись визначення солідарної відповідальності і переходить у визначення повної відповідальності директора, що у свою чергу суперечить законодавству України у справах банкрутство.

Враховуючи вказане, ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні заяви про забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності у справі № 902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс".

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.08.2024 року у справі № 907/935/21, у Рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі (подібний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду тощо.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №910/15043/21 (910/11194/23)).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 25.03.2019 у справі №920/622/18, від 22.07.2021 у справі №910/4669/21, від 31.08.2021 у справі № 910/5116/21).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру заявлених позовних вимог та обставин справи, а заявлений захід забезпечення позову має перебувати у зв`язку з предметом позовної вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із застосуванням судом першої інстанції інституту забезпечення позову до заяви розпорядника майна про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника.

Щодо арешту майна колегія суддів зазначила, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/4777/21, від 11.12.2023 у справі № 922/3528/23.

Верховний Суд також звернув увагу на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, до закінчення перегляду якої було зупинено касаційне провадження у цій справі, щодо застосування частини першої статті 150 ЦПК України, яка є аналогічною частині першій статті 137 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 754/5683/22 дійшла висновку, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Тому Велика Палата Верховного Суду у справі № 754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Як вказано вище, 28.05.2025 року до суду від арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. через систему "Електронний суд" надійшла заява б/н від 27.05.2025 року (вх. № 01-36/655/25) про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

Водночас, судом встановлено, що згідно матеріалів цієї справи, 18.11.2025 року до суду від арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. через систему "Електронний суд" надійшла заява №17-11/2025 від 17.11.2025 року щодо уточнення розміру солідарної відповідальності керівника та засновника боржника у справі № 902/618/24, в якій ліквідатор боржника, серед іншого, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвінтекс" грошові кошти в сумі 2 235 145,28 грн.

Отже, предметом згаданої заяви б/н від 27.05.2025 року є вимоги майнового характеру.

Судом встановлено, що згідно уточненої заяви № 17-11/2025 від 17.11.2025 року, арбітражний керуючий Забарін А.Ф. просить накласти арешт на автозаправну станцію, загальною площею: 13,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 241, яка належить ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" та накласти арешт на будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120; номер в РПВН: 35518136, яка належить ТОВ "КРАС ОЙЛ".

Водночас, згідно до Акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТОВ "КРАС ОЙЛ" від 10.09.2025 року, вартість описаних вище об`єктів нерухомості складає в загальній сумі 3 000 000,00 грн.

Також, в уточненій заяві, ліквідатор боржника просить суд накласти арешт : на частку (корпоративні права) ОСОБА_1 , в ТОВ "МАКС ГРУП", в розмірі 100%, вартість якої згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань становить 65 000,00 грн; на грошові кошти ОСОБА_1 , які перебувають на банківських рахунках, в межах суми 2 170 145,28 грн; на всі об`єкти нерухомості, які належать ОСОБА_1 , в межах суми 2 170 145,28 грн.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що накладення арешту на вказане вище нерухоме майно вартістю 3 000 000,00 грн, а також на належні ОСОБА_1 майнові активи, не є співмірним обраними ліквідатором боржника видами забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника із заявленими до них вимогами на суму 2 235 145,28 грн.

При цьому, в уточненій заяві арбітражним керуючим повідомлено, що інформація щодо рухомого чи нерухомого майна, а також стосовно грошових коштів на банківських рахунках, належних ОСОБА_1 в ліквідатора ТОВ "Олвінтекс", відсутня.

Натомість, суд звертає увагу, на те, що обґрунтованість для забезпечення позову/заяви необхідною є підтверджена доказами згідно вимог статтей 73, 74, 76 ГПК України, наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відтак, суд дійшов висновку, що ліквідатором боржника не підтверджено жодними доказами наявність у ОСОБА_1 рухомого чи нерухомого майна, а також грошових коштів на банківських рахунках останнього.

Також, ліквідатором боржника не надано до суду достатніх, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" як засновник боржника, вживають заходів щодо відчуження своїх особистих активів (нерухомого майна, коштів, майнових та корпоративних прав, рухомого майна).

Крім того, суд зважає також на те, що ліквідатор боржника, звертаючись до суду з даною заявою про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника, шляхом заборони ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" та ТОВ "КРАС ОЙЛ" вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, зменшення вартості належних їм об`єктів нерухомого майна, а також заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, зменшення вартості належних йому об`єктів нерухомого майна, об`єктів рухомого майна, майнових та корпоративних прав, не навів достатньо обґрунтованих припущень та не надав належних на те доказів щодо того, що невжиття таких заходів забезпечення може істотно ускладнити виконання судового суду за результатами розгляду судом заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у цій справі.

Отже, враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності та положення закону, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. №08-09/2025 від 08.09.2025 року (вх. № 01-36/1087/25) про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

Сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на заявника - ТОВ "Олвінтекс".

Також суд, заслухавши учасників справи, розглянувши заяву арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. б/н від 27.05.2025 року (вх. № 01-36/655/25) про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, дослідивши матеріали справи, встановив наступне та дійшов такого висновку.

Вказана заява мотивована наступним.

Ухвалою від 07.04.2025 у справі № 902/618/24 встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Олвінтекс"; визнано грошові вимоги ТОВ "Павер Інжиніринг" до ТОВ "Олвінтекс", а саме:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Павер Інжинірінг" в розмірі 1 860 548,01 грн - заборгованості (четверта черга задоволення); 24 224,00 грн.; - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (перша черга задоволення).

На виконання даної ухвали арбітражним керуючим було складено Реєстр кредиторів ТОВ "Олвінтекс", який додається до цієї заяви.

При цьому, як було встановлено, кредиторська заборгованості ТОВ "Олвінтекс" перед ТОВ "Павер Інжиніринг" виникла за фактом поставки природного газу на підставі Договору купівлі-продажу № ПГ/22/4005 від 29.11.2022 р.

Так, як було встановлено Господарським судом Вінницької області в рішенні від 28.02.2024 у справі № 902/1468/23, 29.11.2022 року ТОВ "Павер Інжинірінг" передано ТОВ "Олвінтекс" природній газ у об`ємі 50 000 тис. куб.м. у підземних сховищах АТ "Укртрансгаз" на загальну суму 1 395 835,00 грн та ПДВ 20% - 279 167,00 грн, всього з ПДВ - 1 675 002,00 грн. За змістом п. 5.1 Договору оплата замовлених обсягів газу за Договором здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: 30.11.2022 року - 1 675 002,00 грн.

Таким чином, саме 30.11.2022 у ТОВ "Олвінтекс" виникло грошове зобов`язання перед ТОВ "Павер Інжиніринг" в розмірі 1 675 002,00 грн.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 28.02.2024 року, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 року у справі №902/1468/23 задоволено позов ТОВ "Павер Інжиніринг" до ТОВ "Олвінтекс" про стягнення 2 009 211,46 грн., стягнуто 1 675 002,00 грн. основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу №ПГ/22/4005 від 29.11.2022 року, 76 396,82 грн - інфляційних втрат, 49 011,02 грн - 3% річних, 208 801,62 грн - пені.

Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.03.2024 у справі № 902/1468/23 стягнуто з ТОВ "Олвінтекс" також 30 138,17 грн - судових витрат зі сплати судового збору та 30 000,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, загальний розмір заборгованості перед ТОВ "Павер Інжиніринг" з урахуванням додаткового рішення суду від 21.03.2024 становить - 2 069 349,63 грн.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24.12.2024 у справі №902/618/24 визнано вимоги кредитора ТОВ "Павер Інжиніринг" в розмірі 1 860 548,01 грн. - заборгованості; 24 224,00 грн - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Поряд з цим, оскільки в силу ст. 1 КУзПБ, до грошового зобов`язання не включаються неустойка (штраф, пеня) - вимоги до боржника в розмірі 208 801,62 грн. пені, судом на момент відкриття провадження у даній справі розглянуті не були.

На виконання положень Кодексу України з процедур банкрутства, а також ухвали Господарського суду Вінницької області від 24.12.2024 у справі № 902/618/24 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Олвінтекс", мною, як розпорядником майна, 28.02.2025 видано Наказ № 1-інв від 28.02.2025 "Про проведення інвентаризації".

На виконання даного Наказу, 28.02.2025 проведено повну інвентаризацію майна ТОВ "Олвінтекс", за результатом чого складено відповідні акти та інвентаризаційні описи.

За результатом проведеної інвентаризації, вбачається, що ТОВ "Олвінтекс" має кредиторську заборгованість перед такими кредиторами:

ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 - 1 030 000,00 грн. (поворотна фінансова допомога);

ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 - 1 200,00 грн. (оренда автомобіля ЗАЗ АВ67- 05СА);

ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", код: 00902151 - 3 000,00 грн. (оренда офісного приміщення);

ТОВ "НВК МФК", код: 43620691 - 359 100,00 грн. (поворотна фінансова допомога);

ТОВ "Павер Інжиніринг", код: 43334431 - 2 069 349,63 грн. (заборгованість за Договором купівлі-продажу природного газу від 29.11.2022 № ПГ/22/4005);

інше - 68 000,00 грн. (ПДВ на виплачені аванси).

При цьому, розмір активів ТОВ "Олвінтекс" становить: 556 304,53 грн., пасивів - 3 530 649,63 грн.

Таким чином, розмір кредиторської заборгованості більше ніж в шість разів перевищує розмір активів боржника.

При цьому, ТОВ "Олвінтекс" має кредиторську заборгованість не тільки перед ініціюючим кредитором, а й перед чотирма іншими кредиторами.

З Відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що:

керівником ТОВ "Олвінтекс" є ОСОБА_1 ;

засновником ТОВ "Олвінтекс" є ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", код: 00902151 (частка власності 100 %).

З системи Опендатабот вбачається, що ОСОБА_1 виконує повноваження керівника ТОВ "Олвінтекс" з 24.05.2022, ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" є засновником підприємства з 30.12.2021.

Таким чином, керівник підприємства ОСОБА_1 , а також ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" як орган управління боржником (єдиний учасник Загальних зборів ТОВ "Олвінтекс") були обізнані про обставину наявності заборгованості перед ТОВ "Павер Інжиніринг" на підставі Договору купівлі- продажу №ПГ/22/4005 від 29.11.2022 р., а також перед іншими кредиторам.

Відповідно до п. 6.36 Статуту ТОВ "Олвінтекс" виконавчим органом Товариства є Директор. Директор обирається та відкликається за рішенням Загальних зборів учасників.

Згідно із п. 6.37 Статуту Директор Товариства здійснює управління поточною діяльністю Товариства.

Відповідно до п. 7.1 Статуту Директор є посадовою особою Товариства.

Згідно із п. 6.1 Статуту Вищим органом Товариства є загальні збори учасників Товариства. В них беруть участь учасники Товариства або призначені ними представники.

Обов`язок з оплати ТОВ "Павер Інжиніринг" за поставку природного газу виник відповідно до п. 5.1 Договору купівлі-продажу №ПГ/22/4005 від 29.11.2022 виник 30.11.2022 - (день оплати; правовий аналіз вказаному пункту договору здійснено у рішенні Господарського суду Вінницької області від 28.02.2024 у справі № 902/1468/23).

Внаслідок проведеного аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на ринках ТОВ "Олвінтекс", за результатом якого складено Звіт від 30.04.2025 було встановлено, що результати аналізу коефіцієнтів ліквідності підприємства протягом періоду, що аналізується обумовлюють критичну ліквідність - коли підприємство є неплатоспроможним та наявні ознаки надкритичної неплатоспроможності.

Ліквідність підприємства характеризує неспроможність за рахунок внутрішніх джерел оперативно знайти резерви платіжних коштів, необхідних для погашення боргів, і постійно, на будь-який момент часу, підтримувати рівновагу між обсягами і строками перетворення активів в грошові кошти та обсягами і строками погашення зобов`язань. Коефіцієнти абсолютної та швидкої ліквідності значно нижчі нормативного значення, що означає, що грошових і інших ліквідних активів недостатньо для негайного погашення поточних зобов`язань Товариства.

Результати аналізу коефіцієнтів фінансової стійкості підприємства протягом періоду, що аналізується обумовлюють критичний стан фінансової стійкості підприємства. Відсутність оптимального співвідношення між внутрішніми та зовнішніми джерелами формування власних фінансових ресурсів визначають недостатність власного капіталу, а отже фінансової рівноваги підприємства. Коефіцієнт забезпечення власними засобами вказує на ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідає фінансовому стану потенційного банкрутства.

Більшість показників рентабельності підприємства протягом періоду, що аналізується мають низькі значенні або є від`ємними, що свідчить про низьку економічну ефективність діяльності підприємства.

Таким чином, результати аналізу основних показників, що визначають фінансово-господарський стан підприємства протягом періоду, що аналізується визначають незадовільну господарську діяльності боржника, яка характеризується критичним рівнем ліквідності, фінансової стійкості та ділової активності.

Враховуючи зазначений фінансовий стан ТОВ "Олвінтекс", а також наявність кредиторської заборгованості перед п`ятьма кредиторами, керівник ТОВ "Олвінтекс", а також органи управління боржника - ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" (єдиний засновник та учасник), були зобов`язані звернутися до Господарського суду Вінницької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Натомість, провадження в даній справі було відкрито за заявою ініціюючого кредитора ТОВ "Павер Інжиніринг".

При цьому, як вбачається з відомостей наданих керівником боржника у листі від 27.02.2025, ТОВ "Олвінтекс" маючи невиконанні грошові зобов`язання перед ТОВ "Павер Інжиніринг", яке виникло на підставі Договору купівлі-продажу №ПГ/22/4005 від 29.11.2022 (дата здійснення оплати - 30.11.2022), замість здійснення погашення заборгованості перед ТОВ "Павер Інжиніринг", ТОВ "Олвінтекс" продовжувало нарощувати кредиторську заборгованість перед іншими особами:

ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 - 1 030 000,00 грн. (поворотна фінансова допомога) - дата виникнення зобов`язання 30.06.2024;

ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 - 1 200,00 грн. (оренда автомобіля ЗАЗ АВ67- 05СА) - дата виникнення зобов`язання 30.06.2024;

ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", код: 00902151 - 3 000,00 грн. (оренда офісного приміщення) - дата виникнення зобов`язання 31.12.2024;

ТОВ "НВК МФК", код: 43620691 - 359 100,00 грн. (поворотна фінансова допомога) - дата виникнення зобов`язання 05.07.2024;

інше - 68 000,00 грн. (ПДВ на виплачені аванси).

Це призвело до того, що розмір кредиторської заборгованості ТОВ "Олвінтекс" наразі більше ніж в 6 разів перевищує розмір його активів, а тому погашення грошових вимог ТОВ "Павер Інжиніринг", як ініціюючого кредитора є неможливим за рахунок майна боржника.

При цьому, для погашення заборгованості перед іншими кредиторами активи у боржника також відсутні.

Згідно Балансу ТОВ "Олвінтекс" станом на 31.12.2024 власний капітал підприємства станом на кінець року становив 567 700,00 грн., таким чином вже 30.06.2024 (дата отримання поворотної фінансової допомоги) від ТОВ "Біохімінвест" в розмірі 1 030 000,00 грн. підприємство було неплатоспроможним, адже не мало можливості виконати грошові зобов`язання перед ТОВ "Павер Інжиніринг" та ТОВ "Біохімінвест".

За таких умов, враховуючи наявність ризиків банкрутства підприємства, керівник та засновник боржника, як органи управління ТОВ "Олвінтекс" були зобов`язані звернутися до Господарського суду Вінницької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Олвінтекс", чого всупереч вимогам частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства вчинено не було.

Така бездіяльність органів управління боржника фактично призвела до банкрутства підприємства та неможливості виконання грошових зобов`язань перед його кредиторами.

Активи боржника є кратно меншими ніж його заборгованість, а задоволення за їх рахунок вимог одного з кредиторів, призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Натомість, маючи критичний фінансовий стан підприємства, директор ТОВ "Олвінтекс" та вищий орган управління боржника - Загальні збори (які складаються з єдиного засновника ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" фактично ухилилися від виконання покладеного на них обов`язку та не звернулися до Господарського суду Вінницької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Олвінтекс".

У зв`язку із даними обставинами, Зборами кредиторів ТОВ "Олвінтекс", які відбулися 09.05.2025 розпоряднику майна ТОВ "Олвінтекс" було доручено звернутися до Господарського суду Вінницької області із заявою про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника за вимогами кредиторів у справі 902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс".

Покладання на керівні органи ТОВ "Олвінтекс" солідарної відповідальності за зобов`язання боржника надасть можливість погасити грошові вимоги кредитора в даній справі.

Посилаючись на наведені обставини та положення ч. 6 ст. 34 КУзПБ, арбітражний керуючий просить суд:

- покласти на ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів боржника, як таких, що допустили порушення приписів ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на користь ТОВ "Олвінтекс" 1 884 772,01 грн заборгованості за зобов`язаннями Боржника.

В подальшому, арбітражним керуючим неодноразово подавались до суду заяви щодо уточнення розміру солідарної відповідальності керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

Так, в останнє у заяві № 17-11/2025 від 17.11.2025 року щодо уточнення розміру солідарної відповідальності керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, арбітражний керуючий просив суд :

- визнати директора ТОВ "Олвінтекс" ОСОБА_1 та орган управління ТОВ "Олвінтекс" - ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" такими, що допустили порушення приписів частини 6 ст. 34 КУзПБ;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" на користь ТОВ "Олвінтекс" грошові кошти в сумі 2 235 145,28 грн.

У вказані заяві зазначено, що станом на сьогоднішній день, ліквідатором ТОВ "Олвінтекс" частково погашено грошові вимоги кредиторів в сумі 291 336,00 грн.

Таким чином, розмір непогашених вимог кредиторів станом на 17.11.2025 становить 2 235 145,28 грн.

Саме в межах цієї суми у відповідності до положень КУЗпБ має бути покладена солідарна відповідальність на керівника та засновника ТОВ "Олвінтекс".

ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" у запереченні б/н від 23.06.2025 року на заяву про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, зазначає, зокрема, наступне.

Заява розпорядника майном обґрунтована зокрема тим, що на його думку, та внаслідок проведеного ним аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на ринках ТОВ "Олвінтекс", за результатом якого складено звіт від 30.04.2025 було встановлено, що результати аналізу коефіцієнтів ліквідності підприємства протягом періоду, що аналізується обумовлюють критичну ліквідність - коли підприємство є неплатоспроможним та наявні ознаки надкритичної неплатоспроможності.

Однак, цей висновок розпорядника майном, якого вій дійшов у заяві та у проведеному ним аналізі фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на ринках ТОВ "Олвінтекс", зроблений ним без врахування існування у боржника іншого ліквідного майна.

Так, зокрема, рішенням господарського суду Вінницької області від "28" лютого 2024 р у справі № 902/1468/23 встановлено, що на виконання умов укладеного договору 29.11.2022 року позивачем (ініціюючим кредитором) передано відповідачу (боржнику) природній газ у об`ємі 50 000 тис. куб.м у підземних сховищах АТ "Укртрансгаз" на загальну суму 1 395 835,00 грн та ПДВ 20 % - 279 167,00 грн. всього з ПДВ - 1 675 002,00 грн. Факт передачі природного газу також підтверджується листом АТ "Укртрансгаз" № 1001ВИХ-23-5291 від 26.06.2023 року.

У проведеній розпорядником майна інвентаризації та аналізі фінансово-господарської діяльності боржника відсутні відомості щодо наявності у боржника нереалізованого активу (природного газу) на суму 1 675 002,00 грн., або відомостей щодо наявності дебіторської заборгованості на вказану суму у разі якщо такий актив був реалізований боржником на користь третіх осіб.

Наявність у боржника активів на суму що дорівнює або перевищує вимоги єдиного кредитора у справі унеможливлює встановлення факту загрози неплатоспроможності боржника, що в свою чергу є підставою для відмови судом у задоволенні заяви арбітражного керуючого про покладання солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника.

Не проведення боржником оплати за окремим договором не є само по собі безумовним доказом наявності факту загрози неплатоспроможності, що свідчить про необхідність звернення керівника боржника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таке ж стосується і бухгалтерського балансу Боржника, який поклав в основу своїх доводів арбітражний керуючий. Оскільки сам по собі бухгалтерський баланс не може розглядатися як безумовний доказ початку виникнення у нього будь-якого зобов`язання перед конкретним кредитором з метою визначення необхідності звернення керівника боржника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки відображає лише загальні відомості про активи та пасиви відносно певного звітного періоду.

При цьому, ні в заяві арбітражного керуючого про покладення солідарної відповідальності ні в звіті, не встановлено обставини моменту виникнення загрози неплатоспроможності боржника та обсягу грошових зобов`язань Боржника, на момент виникнення загрози неплатоспроможності боржника, що з урахуванням положень частини шостої статті 34 КУзПБ є предметом доказування.

Як наслідок, арбітражним керуючим не враховано, що обчислення визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ місячного строку реалізації обов`язку боржника звернутись до суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником, одночасно має місце: 1) факт настання строку виконання боржником грошових зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами разом 2) фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів боржника, які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника (подібний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19).

Крім того, арбітражний керуючий не надав доказів того, що настав строк виконання боржником грошових зобов`язань перед ТОВ "Біохімінвест", ТОВ "Калинівскаміжрайагротехсервіс", ТОВ "НВК МФК".

Для підтвердження та встановлення судом іншої обов`язкової складової ознаки загрози неплатоспроможності боржника, а саме факту перевищення сумарного розміру грошових зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав, над розміром всіх активів боржника, необхідним є врахування та дослідження доказів/документів перелічених в частині четвертій статті 34 КУзПБ, яка визначає документи/докази, що додаються до заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У Звіті за результатом проведення аналізу фінансово-господарського стану боржника від 30.04.2025 р., розпорядником майна, крім іншого, виявлено дебіторську заборгованість в сумі 562 500,00 грн. з яких 51 100,00 грн. ТОВ "Оператор ГТС України" за договором від 10.06.2021 р. № , 352 900,00 грн. Згідно АТ "Укртрансгаз" за договором від 04.06.2021 р. № , 155 300,00 грн. Розрахунки з бюджетом, податкові декларації з ПДВ.

Зазначена дебіторська заборгованість підлягає стягненню на користь боржника.

Розпорядником майна жодних дій з приводу цього не було вжито.

28.05.2025 постановою суду, боржника визнано банкротом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Визнаний розпорядником майна розмір активу боржника (дебіторська заборгованість) складає 562 500,00 грн., який підлягає стягненню в ліквідаційній процедурі на користь боржника-банкрута. За кошти отримані боржником-банкрутом здійснюється погашення вимог кредиторів.

Розпорядник майна у своїй заяві просить суд вже сьогодні стягнути солідарно з керівника боржника та його засновника заборгованість по зобов`язанням боржника перед єдиним кредитором в сумі 1 884 772,01 грн. Однак, після виконання своїх обов`язків щодо стягнення дебіторської заборгованості ліквідатор банкрута поверне в ліквідаційну масу банкрута дебіторську заборгованість в сумі 562 500,00 грн., які спрямуються на погашення заборгованості єдиному кредитору боржника.

Також, залишається нез`ясована доля обсягу природного газу на суму 1 675 002,00 грн.

В разі одночасного задоволення судом заяви розпорядника майном (1 884 772,01 грн) та в разі стягнення ліквідатором дебіторської заборгованості (562 500,00 грн.) та вирішення питання щодо реалізації наявного у боржника обсягу газу або повернення його вартості (1 675 002,00 грн.) боржник отримає суму коштів, а саме - 4 122 274 грн., які в декілька разів перевищують суму вимог єдиного кредитора боржника.

Відтак, заява розпорядника майна про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника - є передчасною.

Загроза неплатоспроможності у розумінні абзацу 1 частини шостої статті 34 КУзПБ має місце у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами. Іншого визначення цього поняття норми КУзПБ не містять.

З урахуванням норм закону та правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, наявність у справі про банкрутство єдиного кредитора унеможливлює встановлення обставин (юридичного факту) загрози неплатоспроможності боржника.

Ухвалою від 07.04.2025 у цій справі встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Олвінтекс"; визнано грошові вимоги ТОВ "Павер Інжиніринг" до ТОВ "Олвінтекс", а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю "Павер Інжинірінг" в розмірі 1 860 548,01 грн - заборгованості (четверта черга задоволення); 24 224,00 грн.; - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, (перша черга задоволення).

На виконання даної ухвали арбітражним керуючим складено Реєстр вимог кредиторів ТОВ "Олвінтекс", в якому зазначений лише один кредитор - ТОВ "Павер Інжинірінг". Ухвала суду про затвердження вимог інших кредиторів крім ТОВ "Павер Інжинірінг" у даній справі відсутня.

За таких обставин, висновки розпорядника майном, викладені у цій заяві, про наявність загрози неплатоспроможності боржника, попри пред`явлення вимог до боржника лише одним кредитором, зроблені без урахування правової позиції Верховного Суду щодо застосування норм частини шостої статті 34 КУзПБ, викладеної, зокрема, у постанові від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, а відтак мають бути відхилені судом.

Вказані обставини унеможливлюють встановлення юридичного факту: "загрози неплатоспроможності боржника" у зв`язку з наявністю лише одного кредитора вимоги якого затверджені судом відповідною ухвалою. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року по справі № 902/1068/20.

Обґрунтовуючи свою заяву, розпорядник майном зазначає, що за результатом проведеної інвентаризації, а по суті за інформацією наданою лише боржником без її підтвердження первинними бухгалтерськими документами, останній, крім ініціюючого кредитора, начебто має ще трьох кредиторів, однак документи які б підтверджували наявність таких вимог у розпорядника майном відсутні. Також дані кредитори, станом на день подання заяви розпорядником майном про покладання солідарної відповідальності, до суду не направляли заяви про визнання їх грошових вимог до боржника. Тому твердження розпорядника майном про існування інших кредиторів боржника крім ініціюючого кредитора - є передчасним, а отже встановлення обставин (юридичного факту) загрози неплатоспроможності боржника на даний час є неможливим, що в свою чергу унеможливлює покладання на органи управління боржником солідарної відповідальності.

Відповідно до п. 6.36 Статуту боржника, виконавчим органом товариства є Директор. Директор здійснює управління поточною діяльність товариства (п. 6.37 статуту). До компетенції директора товариства належить вирішення всіх питань пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства.

Згідно п. 6.9. статуту боржника, якщо вартість чистих активів знизилася більш як на 50 відсотків порівняно з цим показником станом на кінець попереднього року, директор товариства скликає загальні збори учасників. До порядку денного таких зборів учасників включаються питання про заходи, які мають бути вжиті для покращення фінансового стану товариства або про ліквідацію товариства.

В порушення приписів статуту товариства, директор товариства нехтуючи своїми обов`язками, не проводив аналіз результатів господарської діяльності товариства, аналіз дебіторської та кредиторської заборгованості її співставлення. Крім того директором боржника не проводився аудит чистих активів та пасивів товариства. Також директор товариства жодного разу не повідомляв засновника товариства про незадовільний фінансовий стан товариства.

Інвентаризація активів та пасивів боржника, яка проводилась розпорядником майна в межах цієї справи, проведена останнім без врахування та аналізу всіх первинних бухгалтерських документів боржника, про що свідчать зроблені розпорядником майном висновки про існування інших кредиторських вимог, крім вимог ініціюючого кредитора, зроблені останнім лише на підставі інформації керівника боржника без аналізу та врахування первинних бухгалтерських документів які можуть підтверджувати або спростовувати ці обставини.

З огляду на викладене, ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" просить суд відмовити в задоволенні заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

Арбітражний керуючий Забарін А.Ф. у письмових поясненнях № 02-4/465 від 03.09.2025 року на заперечення ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду у Вінницькій області від 18.02.2025 у справі №902/618/24 витребувано від ТОВ "Олвінтекс" інформацію та засвідчені копії документів.

Листом від 27.02.2025 ТОВ "Олвінтекс" надано баланси за 2021-2024 та їх розшифровку, а також надано інформацію щодо майна підприємства.

У вказаному листі ТОВ "Олвінтекс" повідомило про відсутність у підприємства основних засобів, що також підтверджується наданою фінансовою звітністю.

Так, Згідно Балансу на 31.12.2022 (рік в якому відбулася поставка газу) станом на кінець 2022 року у підприємства вже були відсутні основні засоби та інші необоротні активи.

Вказане свідчить про те, що отриманий 29.11.2022 від ТОВ "Павер Інжиніринг" природний газ у об`ємі 50 000 тис. куб.м. станом на кінець 2022 року вибув з власності боржника.

Актом документальної позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства від 17.02.2025 № 4667/02-32-07-13/44063342 встановлено, що ТОВ "Олвінтекс" 29.11.2022 з використанням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису керівника передало природній газ у об`ємі 50 000,00 тис. куб.м. на загальну суму 1 675 002,00 грн. (в тому числі ПДВ 279 167,00 грн.) ТОВ "Газпостачінвест".

При цьому, як встановлено контролюючим органом, ТОВ "Олвінтекс" не було відображено таку передачу природного газу у складі податкових зобов`язань з ПДВ за листопад 2022 року, не складено та не зареєстровано у ЄРПН відповідної податкової накладної.

Вказане свідчить про те, що ТОВ "Олвінтекс" здійснило безоплатну передачу природного газу на користь ТОВ "Газпостачінвест".

Крім цього, обставина вибуття природного газу, який було отримано від ТОВ "Павер Інжиніринг" на користь ТОВ "Газпостачінвест" 29.11.2025 (тобто в день його отримання) підтверджена особисто керівником ТОВ "Олвінтекс" у Відзиві від 21.10.2024 на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначає керівник ТОВ "Олвінтекс", 29.11.2022 року шахрайським шляхом , тобто без відома та погодження керівника ТОВ "Олвінтекс" з використанням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису керівника ТОВ "Олвінтекс", природній газ у об`ємі 50 000 тис. куб.м. ТОВ "Олвінтекс" передав ТОВ "Газпостачінвест".

При цьому, обставина шахрайського заволодіння природним газом вартістю 1 675 002,00 грн. викликає обґрунтовані сумніви, адже як зазначає керівник із заявою про вчинення злочину від звернувся до Управління стратегічних розслідувань Вінницької області лише 10.10.2024, тобто майже через 2 роки після факту вибуття природного газу з власності ТОВ "Олвінтекс".

У відзиві керівник ТОВ "Олвінтекс" підтвердив обставину відсутності у боржника рухомого та нерухомого майна, що свідчить про обізнаність керівництва ТОВ "Олвінтекс" про відсутність на підприємстві активів за рахунок яких можливо здійснити погашення грошових вимог кредиторів.

При цьому, як вбачається з відомостей наданих керівником боржника у листі від 27.02.2025, ТОВ "Олвінтекс" маючи невиконанні грошові зобов`язання перед ТОВ "Павер Інжиніринг", яке виникло на підставі Договору купівлі-продажу №ПГ/22/4005 від 29.11.2022 (дата здійснення оплати - 30.11.2022), замість здійснення погашення заборгованості перед ТОВ "Павер Інжиніринг", продовжувало нарощувати кредиторську заборгованість перед іншими особами:

1. ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 - 1 030 000,00 грн. (поворотна фінансова допомога) - дата виникнення зобов`язання 10.04.2024;

2. ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 -. (оренда автомобіля ЗАЗ АВ67-05СА) - дата виникнення зобов`язання 30.06.2024;

3. ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", код: 00902151 - 3 000,00 грн. (оренда офісного приміщення) - дата виникнення зобов`язання 31.12.2024;

4. ТОВ "НВК МФК", код: 43620691 - 359 100,00 грн. (поворотна фінансова допомога) - дата виникнення зобов`язання 05.07.2024;

5. інше - 68 000,00 грн. (ПДВ на виплачені аванси).

Згідно Балансу ТОВ "Олвінтекс" станом на 31.12.2024 власний капітал підприємства станом на кінець року становив 567 700,00 грн., а чистий прибуток за результатом 2024 року становив: мінус 237 000,70 грн.

Вказані результати фінансової звітності свідчать про збитковість ТОВ "Олвінтекс" у 2024 році та неможливість здійснити погашення вимог кредиторів за рахунок власного майна або доходів.

Також, ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", як єдиний учасник ТОВ "Олвінтекс" не вживало жодних заходів щодо запобіганню неплатоспроможності боржника, не ініціювало вирішення питання щодо проведення досудової санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідно до положень ст. 5 КУзПБ, яка діяла на момент наявності у ТОВ "Олвінтекс" ознак надкритичної неплатоспроможності.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 Господарського кодексу України (в редакції яка діяла станом на 10.04.2024 - виникнення грошового зобов`язання перед другим кредитором: ТОВ "Біохімінвест") засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, власник майна зобов`язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству.

Проте, ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" як вищий орган управління боржником починаючи з 30.11.2022 (дата виникнення грошового зобов`язання перед ТОВ "Павер Інжиніринг") по 24.12.2024 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство) не вживало жодних заходів, спрямованих на недопущення банкрутства ТОВ "Олвінтекс".

Така бездіяльність ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" призвела до того, що постановою Господарського суду Вінницької області від 28.05.2025 у справі № 902/618/24 ТОВ "Олвінтекс" визнано банкрутом.

При цьому, навіть після відкриття провадження у справі про банкрутство, Засновник боржника не брав участі у справі, не виявляв наміру погасити вимоги кредитора та відновити його платоспроможність.

Фактично участь засновника боржника зводиться до подання Заперечень на Заяву арбітражного керуючого про покладання на керівні органи ТОВ "Олвінтекс" солідарної відповідальності з метою уникнення особистої участі у погашенні грошових вимог перед кредиторами.

Не погоджується також із твердженням ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" стосовного того, що ТОВ "Олвінтекс" має одного кредитора.

Передусім, на момент розгляду Заяви у справі про банкрутство ТОВ "Олвінтекс" наявні два конкурсні кредитори та один поточний кредитор.

Крім цього, згідно фінансової звітності ТОВ "Олвінтекс" та розшифровки статей балансу, яка була надана керівником банкрута, ТОВ "Олвінтекс" до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство мало невиконанні грошові зобов`язання перед ТОВ "Біохімінвест" за двома правочинами:

1. поворотна фінансова допомога в сумі 1 030 000,00 грн. (дата виникнення зобов`язання 10.04.2024);

2. оренда автомобіля ЗАЗ АВ67-05СА в сумі 1 200,00 грн. (дата виникнення зобов`язання 30.06.2024).

Таким чином, керівник боржника та його засновник були зобов`язанні у квітні 2024 звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, адже на той момент вже були наявні ознаки неплатоспроможності.

При цьому, слід звернути увагу, що неплатоспроможність ТОВ "Олвінтекс" не є якоюсь надуманою або формальною, адже наразі ТОВ "Олвінтекс" визнано банкрутом, і підприємство не має достатніх активів для погашення вимог кредиторів.

ОСОБА_1 у поясненнях № 09/10-25 від 09.10.2025 року щодо заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, зазначає наступне.

Арбітражний керуючий Забарін А.Ф. подав заяву від 27.05.2025 р. про покладення солідарної відповідальності на керівника ТОВ "Олвінтекс" - ОСОБА_1 та засновника ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", посилаючись на нібито невиконання керівником обов`язку, передбаченого ч. 6 ст. 34 КУзПБ.

На думку заявника, ОСОБА_1 , директор товариства та/або ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", як Засновник Товариства, повинні були звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний строк після виникнення "загрози неплатоспроможності".

На дане твердження, ОСОБА_1 вважає, що у його діях та діях Засновника Товариства наявна відсутність складу порушення процедури, передбаченої ч. 6 ст. 34 КУзПБ, адже, для покладення солідарної відповідальності має бути доведена сукупність юридичних фактів: настання у боржника стану загрози неплатоспроможності; обов`язок керівника звернутися до суду у місячний строк; порушення цього обов`язку; причинний зв`язок між бездіяльністю керівника та неможливістю задоволення вимог кредиторів; вина керівника у формі умислу або грубої недбалості. Аналогічні правові висновки Верховного Суду визначені судами у подібних справах (зокрема - постанова від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21, від 30.03.2023 у справі № 910/13909/20, від 14.09.2021 у справі №902/1023/19).

Жоден із зазначених елементів у заяві арбітражного керуючого не доведений документально, не доведено момент виникнення загрози неплатоспроможності.

Арбітражний керуючий посилається на дані інвентаризації від 28.02.2025 та звіт від 30.04.2025 - тобто вже після відкриття провадження у справі про банкрутство (24.12.2024).

Жодних доказів того, що саме у 2022 чи 2023 роках у ТОВ "Олвінтекс" настала загроза неплатоспроможності, у заяві не наведено.

Отже, фактичної підстави для звернення до суду у місячний строк не існувало.

Солідарна відповідальність має деліктну природу (постанова ВС від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21). Заявник повинен довести, що бездіяльність керівника призвела до збитків кредиторам. Арбітражний керуючий цього не зробив: не наведено жодного розрахунку збитків чи доведених наслідків саме через нібито несвоєчасне звернення директора до суду з заявою про відкриття процедури банкрутства.

Таким чином, у заяві поданій арбітражним керуючим відсутні:

документально підтверджена точна дата настання "загрози неплатоспроможності", відсутність якої зумовлює неможливість встановлення відліку місячного строку передбаченого КУзПБ, а відтак і відсутність фактично та документально доведеного обґрунтування вчинення Керівником підприємства порушення та відповідно факту заподіяння шкоди кредитору;

обґрунтований розрахунок активів і пасивів на відповідну дату, що у свою чергу також унеможливлює встановлення початку відліку місячного строку для виконання положень п.6 ст. 34 КУзПБ та встановлення (доведення) вчиненого порушення Керівником Боржника;

підтвердження, що існували дві або більше вимоги кредиторів зі строком виконання, який настав у той період. Дані правові висновки були викладені у Постанові ВС від 04.09.2024 року по справі 908/3236/21, зокрема "умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів: 1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо); 2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку."

У Заяві про покладення солідарної відповідальності, ОСОБА_4 не надає доказів та не доводить обставини наявності щонайменше двох кредиторів, строк зобов`язань перед якими вже настав і відповідно не зазначає період початку відліку місячного строку, згідно з яким Боржник та/або його Засновник повинні були звернутися до суду з заявою про відкриття банкрутства, що прямо свідчить про відсутність порушення положень п.6 ст. 34 КУзПБ, що на переконання ОСОБА_1 є достатньою самостійною умовою для відмовлення у задоволенні заяви ліквідатора.

Заява не містить обґрунтування та документарного доведення причинного зв`язку між бездіяльністю керівника та неможливістю задоволення вимог кредиторів, а саме арбітражним керуючим не доведено, що якби звернення до суду з заявою про відкриття процедури банкрутства відбулося вчасно, то це дозволило б змінити ситуацію для кредиторів (ці обставини, можуть мати місце лише у сукупності фактів зазначених вище, у той час як жоден із них не доведений Арбітражним керуючим).

Тому, на переконання ОСОБА_1 , не достатньо просто скопіювати суму кредиторської вимоги (рішення суду про стягнення з боржника) та стверджувати про беззаперечні обставини порушення положень передбачених КУзПБ для притягнення Керівника та Засновника Боржника до солідарної відповідальності.

Такі недоліки є істотними, оскільки без них неможливо встановити наявність підстав для покладення солідарної відповідальності.

Верховний Суд неодноразово відмовляв у покладенні солідарної відповідальності через недоведеність ознак, визначених ч. 6 ст. 34 КУзПБ, постанови: від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19; від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21; від 05.09.2023 року у справі № 918/573/21 та низка інших, подібних справ тощо.

У цих рішеннях ВС наголошено, що сам факт наявності боргу або неплатоспроможності не є підставою для солідарної відповідальності, якщо не доведено вину керівника та причинно-наслідковий зв`язок між його діями й збитками кредиторів.

Враховуючи вищенаведене, заява арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. не містить належного обґрунтування, не підтверджена ні фактичними обставинами, ні доказами, що у свою чергу суперечить положенням ч. 6 ст. 34 КУзПБ, ч. 1 ст. 1166 ЦК України та правовим позиціям застосованим у подібних судових справах.

На думку ОСОБА_1 , підстави для покладення на нього, як керівника, солідарної відповідальності - відсутні.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд відмовити в задоволенні заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24.

При цьому, ОСОБА_1 до поданого до суду 19.11.2025 року клопотання додано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, скеровану до Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України у Вінницькій області, за змістом якої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 а також причетні інші особи у результаті незаконних дій та операції, проведених за допомогою 1-платформи оператора газосховищ, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи 50 тис. м.куб. природного газу ТОВ "Олвінтекс", тим самим завдавши матеріальної шкоди на 1 675 002,00 грн. на момент вчинення злочину.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 34 КУзПБ, боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.

Солідарна відповідальність керівника боржника - це вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, відповідно до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний строк у разі наявності загрози неплатоспроможності, підлягає притягненню до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів відповідно до заяви кредитора, після виявлення такого порушення. Будь-яких інших підстав притягнення до солідарної відповідальності положення Кодексу України з процедур банкрутства не передбачають.

Сутність солідарної відповідальності полягає у залученні керівника боржника - юридичної особи щодо якої здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника як правового механізму захисту та відновлення прав кредиторів, які будучи своєчасно необізнаними з його вини про стан неплатоспроможності боржника, а саме про суттєву диспропорцію між обсягом зобов`язань боржника і розміром його активів, вступили з ним у правовідносини (хоча могли б не вступати) внаслідок чого позбавлені можливості задовольнити наявні в них вимоги до боржника.

Тобто, солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так й після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника (див. постанови Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 30.03.2023 у справі № 910/13909/20, від 20.07.2023 у справі № 924/408/21).

Суд зазначає, що у справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки, як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника.

Тому солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положення частини шостої статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 ЦК України та mutatis mutandis наведених висновків Великої Палати Верховного Суду слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику, а відповідно, і його кредиторам.

Для покладення солідарної відповідальності на керівника / члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Момент виникнення такого обов`язку залежить у кожному конкретному випадку від наявності об`єктивних юридичних фактів, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності і вочевидь свідчать про неможливість продовження нормальної господарської діяльності без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.

За буквального прочитання частини шостої статті 34 КУзПБ, загроза неплатоспроможності відповідно до цього Кодексу настає у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

А тому для покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство доцільним є визначення моменту, коли задоволення нею вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів: 1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо); 2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими.

Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.

Фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.

Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.

При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та/або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.

У практиці Верховного Суду виявлення "ознак загрози неплатоспроможності" пов`язане з наданням судами оцінки:

- зібраним у справі доказам щодо підстав, обставин та дати виникнення у боржника перед кредитором зобов`язання, невиконання якого обумовило звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі;

- доказам, наданим на підтвердження підстав, обставин та дати виникнення у боржника зобов`язань перед іншими кредиторами у справі;

- доказам щодо вартості майнових активів боржника станом на той звітний період, коли у нього виникли та одночасно тривали зобов`язання перед щонайменше двома кредиторами боржника (заявником у спорі про покладення солідарної відповідальності та ще одним із кредиторів боржника, постанова Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19).

Крім того, судом можуть бути враховані висновки експертів (фахівців), аудиторські висновки, висновки за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності боржника, у тому числі податковими органами, доповідні записки (інші звернення до керівника) працівників боржника (бухгалтерів, юристів тощо) про наявність відповідних обставин та загроз, фінансово-господарська та/або податкова звітність щодо діяльності боржника, рішення суду про стягнення або інші обмеження щодо фінансово-господарської діяльності боржника тощо.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (від 06.10.2022 у справі № 903/988/20, від 09.06.2022 у справі №904/76/21), частиною 6 статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника (органів управління) боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативний обов`язок керівника (органів управління) боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Така презумпція полягає в наявності причинно-наслідкового зв`язку між неподанням керівником (органами управління) боржника заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та негативними наслідками для кредиторів у вигляді неможливості погашення збільшеної заборгованості.

Однак наведена презумпція є спростовною, оскільки керівник боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, може довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тлумачення норм статей 13, 92 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями статті 3 КУзПБ свідчить, що керівник (орган управління) боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та, враховуючи права та законні інтереси останніх, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.

Тлумачення норм статей 13, 92 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 КУзПБ свідчить, що керівник (орган управління) боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та, враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.

Невиконання керівником (органами управління) боржника вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.

Керівник боржника як особа, що притягується до солідарної відповідальності, спростовуючи названу презумпцію, має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотримані вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ.

Якщо керівник (орган управління) боржника доведе, що виникнення обставин визначених абзацом 1 частини 6 статті 34 КУзПБ не свідчило про стан загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він, незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення, добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату, то такий керівник (орган управління) з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.

Підставами покладення на керівника боржника солідарної відповідальності є порушення керівником боржника визначеного абзацом 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язку та строку звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, факт чого за абзацом 2 частини 6 вказаної статті встановлюється судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство. Будь-яких інших підстав для покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство на керівника боржника Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено.

До предмету доказування при вирішенні питання наявності підстав для покладення на керівника боржника солідарної відповідальності у справі про банкрутство, належить встановлення таких обставин:

- виникнення обставин, визначених абзацом 1 частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо загрози неплатоспроможності боржника;

- моменту виникнення загрози неплатоспроможності боржника;

- факту неподання керівником боржника до суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника в місячний строк з дня виникнення такого обов`язку;

- обсягу грошових зобов`язань боржника, на момент виникнення загрози неплатоспроможності боржника.

Для покладення солідарної відповідальності на керівника боржника необхідним є доведення заявником та встановлення судом сукупності таких умов - юридичних фактів:

- порушення визначеного абзацом 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства місячного строку на звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- наявності у боржника протягом цього строку та/або більше ознак загрози неплатоспроможності (подібний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 у справі № 910/2971/20, від 09 червня 2022 у справі № 904/76/21).

Обов`язок керівника щодо звернення до суду із заявою про банкрутство виникає у момент, коли добросовісний та сумлінний керівник, який перебуває у подібних обставинах, у рамках стандартної управлінської практики, враховуючи масштаб діяльності боржника, мав об`єктивно визначити наявність факту загрози неплатоспроможності останнього (постанови Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20, від 04.07.2023 у справі № 911/293/21 (911/682/22)).

Обчислення визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства місячного строку для обов`язку боржника звернутись із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за законом, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), одночасно має місце факт настання строку виконання боржником зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами разом із фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів боржника, які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20.

Загроза неплатоспроможності у розумінні абзацу 1 ч. 6 ст. ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства має місце у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Іншого визначення цього поняття норми Кодексу України з процедур банкрутства не містять.

Тобто, для встановлення загрози неплатоспроможності боржника, враховуючи конструкцію ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, необхідна наявність щонайменше двох кредиторів, строк виконання зобов`язань яких настав.

Так, як зазначено раніше, звертаючись до суду зі згаданою заявою про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, арбітражний керуючий зазначаючи, що саме 30.11.2022 у ТОВ "Олвінтекс" виникло грошове зобов`язання перед ТОВ "Павер Інжиніринг" в розмірі 1 675 002,00 грн. на підставі Договору купівлі-продажу №ПГ/22/4005 від 29.11.2022.

Натомість, замість здійснення погашення заборгованості перед ТОВ "Павер Інжиніринг", ТОВ "Олвінтекс" продовжувало нарощувати кредиторську заборгованість перед іншими особами: ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 - 1 030 000,00 грн. (поворотна фінансова допомога) - дата виникнення зобов`язання 30.06.2024; ТОВ "Біохімінвест", код: 35165147 - 1 200,00 грн. (оренда автомобіля ЗАЗ АВ67- 05СА) - дата виникнення зобов`язання 30.06.2024; ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс", код: 00902151 - 3 000,00 грн. (оренда офісного приміщення) - дата виникнення зобов`язання 31.12.2024; ТОВ "НВК МФК", код: 43620691 - 359 100,00 грн. (поворотна фінансова допомога) - дата виникнення зобов`язання 05.07.2024; інше - 68 000,00 грн. (ПДВ на виплачені аванси), що було встановлено за результатами проведеної інвентаризації.

Це призвело до того, що розмір кредиторської заборгованості ТОВ "Олвінтекс" наразі більше ніж в 6 разів перевищує розмір його активів, а тому погашення грошових вимог ТОВ "Павер Інжиніринг", як ініціюючого кредитора є неможливим за рахунок майна боржника.

При цьому, для погашення заборгованості перед іншими кредиторами активи у боржника також відсутні.

Згідно Балансу ТОВ "Олвінтекс" станом на 31.12.2024 власний капітал підприємства станом на кінець року становив 567 700,00 грн., таким чином вже 30.06.2024 (дата отримання поворотної фінансової допомоги) від ТОВ "Біохімінвест" в розмірі 1 030 000,00 грн. підприємство було неплатоспроможним, адже не мало можливості виконати грошові зобов`язання перед ТОВ "Павер Інжиніринг" та ТОВ "Біохімінвест".

За таких умов, враховуючи наявність ризиків банкрутства підприємства, керівник та засновник боржника, як органи управління ТОВ "Олвінтекс" були зобов`язані звернутися до Господарського суду Вінницької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Олвінтекс", чого всупереч вимогам частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства вчинено не було.

Також, арбітражний керуючий посилається на звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності та становища на ринках ТОВ "Олвінтекс" та аналізу ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства станом на 30.04.2025 року, викладені такі висновки.

В результаті проведеного аналізу встановлено:

Результати аналізу основних показників діяльності підприємства протягом періоду, що аналізується обумовлюють первинну оцінку фінансового стану підприємства як незадовільну, що характеризується зменшенням першорядних фінансових ресурсів для здійснення господарської діяльності. Протягом всього періоду відстежується кризова неплатоспроможність та кредитоспроможність, недостатність власного капіталу, надмірна залежність від позикових коштів та відсутність чистого прибутку протягом всього періоду. Дефіцит отриманого прибутку виключає його реінвестування на розвиток підприємницької діяльності, а також унеможливлює погашення кредиторської заборгованості.

Результати аналізу коефіцієнтів ліквідності підприємства протягом періоду, що аналізується обумовлюють критичну ліквідність - коли підприємство є неплатоспроможним та наявні ознаки надкритичної неплатоспроможності. Ліквідність підприємства характеризує неспроможність за рахунок внутрішніх джерел оперативно знайти резерви платіжних коштів, необхідних для погашення боргів, і постійно, на будь-який момент часу, підтримувати рівновагу між обсягами і строками перетворення активів в грошові кошти та обсягами і строками погашення зобов`язань. Коефіцієнти абсолютної та швидкої ліквідності значно нижчі нормативного значення, що означає, що грошових і інших ліквідних активів недостатньо для негайного погашення поточних зобов`язань Товариства.

Результати аналізу коефіцієнтів фінансової стійкості підприємства протягом періоду, що аналізується обумовлюють критичний стан фінансової стійкості підприємства. Відсутність оптимального співвідношення між внутрішніми та зовнішніми джерелами формування власних фінансових ресурсів визначають недостатність власного капіталу, а отже фінансової рівноваги підприємства. Коефіцієнт забезпечення власними засобами вказує на ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідає фінансовому стану потенційного банкрутства.

Більшість показників рентабельності підприємства протягом періоду, що аналізується мають низькі значенні або є від`ємними, що свідчить про низьку економічну ефективність діяльності підприємства.

Таким чином, результати аналізу основних показників, що визначають фінансово-господарський стан підприємства протягом періоду, що аналізується визначають незадовільну господарську діяльності боржника, яка характеризується критичним рівнем ліквідності, фінансової стійкості та ділової активності.

Станом на 31.12.2024 р. необоротні активи ТОВ "Олвінтекс" становили 2,3 тис. грн.

За результатами проведеної інвентаризації станом на 28.02.2025 з офіційних відповідей державний органів, а також витягів з державних реєстрів, не встановлено наявність у ТОВ "Олвінтекс" основних засобів, зокрема, об`єктів нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок, транспортних засобів, спеціальної техніки. Не було також встановлено наявність у ТОВ "Олвінтекс" прав інтелектуальної власності та корпоративних прав.

Оборотні активи ТОВ "Олвінтекс" станом на 31.12.2024 р. становили 565,4 тис. грн., що складались здебільшого з дебіторської заборгованості. За результатами проведеної інвентаризації станом на 28.02.2025 виявлено дебіторську заборгованість в сумі 562 500,00 грн. та грошові кошти на рахунках в сумі 1400,00 грн. Аналіз звітності за останні роки свідчить про збільшення (накопичення) дебіторської заборгованості.

Результат аналізу власних оборотних засобів підприємства виявив їх відсутність на кінець періоду, що аналізується, що ініціює потребу в залучені позикових джерел фінансування господарської діяльності. Власні оборотні засоби не забезпечують безперервність процесу реалізації продукції та зростання прибутку, що веде до фінансових втрат та збитків.

Загальна сума поточної кредиторської заборгованості ТОВ "Олвінтекс" станом на 31.12.2024 р. становила 1462,2 тис. грн. Довгострокові зобов`язання, цільове фінансування та забезпечення складали 0,0 тис. грн. Станом на сьогоднішній день, судом визнано вимоги конкурсних кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Олвінтекс" в загальному розмірі 1 884 772,01 грн. При цьому, повний розмір кредиторський вимог ТОВ "Павер Інжиніринг" становить 2 069 349,63 грн.

Протягом 2022, 2023 р.р. діяльність ТОВ "Олвінтекс" було збитковою. Основним джерелом прибутку підприємства за 2022, 2023 р.р. є чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). Показники рентабельності протягом періоду мають низькі значення або є від`ємними, таким чином свідчить про неефективність господарської діяльності підприємства. Недостатність прибутку руйнує фінансову основу для розширення діяльності, задоволення соціальних і матеріальних потреб учасників, перспективу погашання боргових зобов`язань підприємства. Найбільшу питому вагу у складі економічних елементів витрат на протягом періоду, що аналізується складає собівартість реалізованої продукції.

Протягом періоду, що аналізуються не виявлено ознак дій з фіктивного банкрутства ТОВ "Олвінтекс", та встановлені ознаки дій з приховування та доведення до банкрутства боржника.

За результатами проведеного аналізу встановлено, що фінансовий стан підприємства характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності що відповідає фінансовому стану потенційного банкрутства, коли задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.

При цьому, як вбачається зі змісту звіту, аналіз проведено за період 2021-2023 роки.

Водночас, арбітражним керуючим не зазначено періоду початку відліку місячного строку, згідно з яким у боржника та/або його засновника виникає обов`язок звернутись до суду з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, що визначено положеннями п.6 ст. 34 КУзПБ.

Також, суд зауважує, що на момент звернення арбітражного керуючого до суду з заявою про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, у справі про банкрутство ТОВ "Олвінтекс" був наявний лише один ініціюючий кредитор - ТОВ "Павер Інжиніринг" з вимогами, строк виконання за зобов`язаннями яких настав.

Так, ухвалою суду від 07.04.2025 року встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (розпорядником майна) Забаріним А.Ф. до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Олвінтекс" у справі №902/618/24, а саме: ТОВ "Павер Інжинірінг" в розмірі 1 860 548,01 грн - заборгованості (четверта черга задоволення); 24 224,00 грн - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (перша черга задоволення).

Постановою від 28.05.2025 року боржника визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру.

Станом на момент звернення до суду зі згаданою заявою, винесення ухвали попереднього засідання та постанови про визнання боржника банкрутом, до суду не заявлялись інші кредитори з вимогами до боржника щодо зобов`язань, строк виконання яких настав.

В подальшому, ухвалою від 15.07.2025 року задоволено заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 05.06.2025 року (вх. № 01-34/6126/25) про визнання конкурсних кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24, повністю. Визнано конкурсні грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "Олвінтекс" в розмірі 141 846,00 грн - штрафні санкції (шоста черга задоволення вимог кредиторів); а також 6 056,00 грн - судового збору за подання кредиторської заяви (перша черга задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/618/24.

Постановляючи ухвалу від 15.07.2025 року, суд дійшов висновку, що згідно наявних у справі акту перевірки № 4667/02-32-07-13-44063342 від 17.02.2025 року та податкових повідомлень-рішень, які прийнято за наслідками відповідної перевірки, моментом виникнення заявлених Заявником кредиторських вимог в загальному розмірі 141846,00 грн - штрафні санкції, є період 2021 рік по грудень 2023 року, тобто до порушення провадження у справі № 902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс".

Ухвалою від 28.07.2025 року задоволено заяву ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24, частково. Визнано грошові вимоги ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" до ТОВ "Олвінтекс" в розмірі: 359 100,00 грн - основного боргу (четверта черга задоволення); 19 283,18 грн - 35 % річних (четверта черга задоволення); 2 513,70 грн - інфляційні втрати (четверта черга задоволення); 17 079,39 грн - пеня (шоста черга задоволення); 89 775,00 грн - 25% штрафу (шоста черга задоволення); а також 6 056,00 грн - судового збору за подання кредиторської заяви (перша черга задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/618/24. У визнанні решті заявлених ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" згідно заяви б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24, відмовлено.

Постановляючи ухвалу від 28.07.2025 року, суд дійшов висновку, що згідно умов договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024/ф від 15.04.2024 року, моментом виникнення заявлених Заявником кредиторських вимог в розмірі 359 100,00 грн основного боргу є 02.04.2025 року, тобто після порушення провадження у справі №902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс". Відтак, заявлені Заявником кредиторські вимоги до Боржника є поточними.

Водночас, не зазначення у заяві періоду початку відліку місячного строку, згідно з яким у боржника та/або його засновника виникає обов`язок звернутись до суду з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, в розумінні п.6 ст. 34 КУзПБ, та ненадання документально підтвердженого обґрунтування щодо настання у боржника неплатоспроможності боржника саме в цей період, внаслідок невиконання договірних зобов`язань перед ініціюючим кредитором та що призвело б до невиконання зобов`язань перед іншими кредиторами, зокрема, тими, що не заявились у справі про банкрутство, на переконання суду, в даному конкретному випадку унеможливлює встановлення факту настання загрози неплатоспроможності боржника та моменту початку виникнення такої загрози.

Також, суд зважає на наявні в матеріалах справи докази щодо вжиття ОСОБА_1 заходів стосовно звернення до правоохоронних органів щодо факту вибуття газу з власності ТОВ "Олвінтекс".

Щодо визначеної арбітражним керуючим суми солідарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Олвінтекс" у розмірі 2 235 145,28 грн. як загального розміру непогашеної кредиторської заборгованості боржника, внесеної до реєстру вимог кредиторів товариства, суд зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово (зокрема в постанові від 10.12.2024 у справі № 902/1157/21) звертав увагу на те, що звернення до суду з вимогами про покладення на винного члена органу управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.

Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні частини 6 статті 34 КУзПБ (з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21) зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.

З огляду на таке неправильним є визначення солідарної відповідальності у загальному розмірі всіх грошових вимог кредиторів до боржника без урахування того, яка частина з них може бути погашена в процесі банкрутства, зокрема, за рахунок реалізації майна боржника, включеного до ліквідаційної маси, адже керівник (член органу управління) боржника має нести відповідальність саме за незадоволення вимог кредиторів.

Тобто в разі, якщо керівник (орган управління) боржника припустився порушень вимог частини 6 статті 34 КУзПБ, але його майна/активів у складі ліквідаційної маси (зокрема внаслідок вчинення арбітражним керуючим передбачених КУзПБ дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, визнання недійсними певних правочинів та спростування майнових дій боржника тощо) виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).

Отже, достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування солідарної відповідальності у справі про банкрутство (з урахуванням її деліктної природи в розумінні вказаної норми), оскільки в такому випадку відсутні негативні наслідки, завдані кредиторам боржника внаслідок неправомірної бездіяльності його керівника (органу управління).

Водночас, у разі недостатності майна/активів боржника для погашення всієї сукупності грошових вимог кредиторів, розмір солідарної відповідальності керівника (органу управління) боржника в разі допущення ним відповідного порушення належить визначати, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, яка саме й становитиме розмір непогашених вимог кредиторів, тобто розмір заподіяної ним шкоди.

Суд виходить з того, що визначення зазначеної суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20 (906/1113/21) при вирішенні спору щодо притягнення відповідних осіб до субсидіарної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 61 КУзПБ.

На думку суду, такий висновок підлягає також врахуванню mutatis mutandis при вирішенні питання щодо розміру солідарної відповідальності осіб, які порушили вимоги частини 6 статті 34 КУзПБ, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21, щодо подібності відповідних правовідносин з огляду на їх деліктну природу; необхідності телеологічного тлумачення вказаної норми КУзПБ, зважаючи на цілі законодавчого регулювання та його загальну спрямованість (дух закону); необхідності стягнення коштів із члена органу управління боржника на підставі частини 6 статті 34 КУзПБ саме на користь боржника з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси та спрямуванням їх на задоволення вимог кредиторів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2025 по справі № 904/9266/21.

Відтак, суд відхиляє відповідні доводи арбітражного керуючого про те, що розмір солідарної відповідальності має дорівнювати сумі незадоволених вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, адже застосування такого підходу призвело б до очевидно несправедливих результатів, коли на особу, що порушила вимоги ч. 6 ст. 34 КУзПБ, могла бути покладена відповідальність у розмірі більшому, ніж шкода, заподіяна кредиторам внаслідок такого порушення, або навіть і за відсутності такої шкоди.

При цьому, звертаючись із вказаною заявою у даній справі, арбітражним керуючим не доведено обставин здійснення усіх передбачених КУзПБ дій, необхідних для виявлення та повернення майна банкрута та проведення відповідних розрахунків з кредиторами.

Як свідчать матеріали справи, за результатами проведення інвентаризації, за боржником було виявлено дебіторську заборгованість.

Як зазначено арбітражним керуючим у судовому засіданні, здійснення погашення вимог кредиторів у розмірі 291 336,00 грн. відбулось за рахунок стягнення дебіторської заборгованості. Також було повідомлено про намір арбітражного керуючого щодо вжиття заходів щодо повернення дебіторської заборгованості в судовому порядку.

При цьому, суд зауважує, що арбітражним керуючим не було використано ряд інших інструментів, визначених у тому числі КУзПБ, для наповнення ліквідаційної маси банкрута у даній справі.

З огляду на викладене, на даний час арбітражним керуючим не було вжито усієї повноти дій у ліквідаційній процедурі ТОВ "Олвінтекс" (визначені КУзПБ заходи продовжують вживатися ліквідатором/або плануються вживатись), у зв`язку з чим суд дійшов висновку про передчасність наведених арбітражним керуючим у поданій заяві вимог через неможливість встановлення дійсного розміру солідарної відповідальності як розміру заподіяних кредиторам ТОВ "Олвінтекс" збитків у вигляді незадоволених грошових вимог до боржника.

Про передчасність визначення кінцевого дійсного розміру солідарної відповідальності як розміру заподіяних кредиторам ТОВ "Олвінтекс" збитків у вигляді незадоволених грошових вимог до боржника, також свідчить неодноразове подання арбітражним керуючим до суду заяв щодо уточнення розміру вимог.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. б/н від 27.05.2025 року (вх. № 01-36/655/25) про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, за наведених у ній підстав, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 34, 61 КУ з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 13, 18, 42, 137, 232-236, 242, 252, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні клопотання ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" б/н від 24.06.2025 року про призначення судово-економічної експертизи у справі №902/618/24, відмовити.

2. В задоволенні заяви арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. № 08-09/2025 від 08.09.2025 року (вх. № 01-36/1087/25) про вжиття заходів забезпечення заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, відмовити.

3. В задоволенні заяви арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. б/н від 27.05.2025 року (вх. № 01-36/655/25) про покладення солідарної відповідальності на керівника та засновника боржника у справі №902/618/24, відмовити.

4. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на електронні поштові адреси: ТОВ "Павер Інжинірінг" - ; представнику ТОВ "Павер Інжинірінг" адвокату Мужику Л.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ТОВ "Олвінтекс" - , ; ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; арбітражному керуючому Забаріну А.Ф. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" ; представнику ТОВ "Калинівкаміжрайагротехсервіс" адвокату Мухінському В.О. - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ч. 4 ст. 9 КУ з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи