ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. ОдесаСправа № 916/1629/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,

за участю арбітражного керуючого Юрченко О.М. та представників:

від ОСОБА_1 Тютюнник Ю.О.,

від ОСОБА_2 Савицька О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 про завершення процедури реструктуризації боргів боржника та закриття провадження, прийняту суддею Демешиним О.А., м. Одеса, повний текст складено 15.07.2025,

у справі №916/1629/25

за заявою: Докукіна Сергія Євгеновича

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Зазначена заява мотивована наявністю у ОСОБА_1 заборгованості перед кредитором ОСОБА_2 , яку заявник неспроможний погасити.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2025 відкрито провадження у справі №916/1629/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів Докукіна Сергія Євгеновича; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольгу Миколаївну.

07.07.2025 до суду першої інстанції від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольги Миколаївни надійшло клопотання №02-85/25 від 07.07.2025 (вх.№21397/25 від 07.07.2025) про закриття провадження у справі №916/1629/25.

Клопотання мотивоване тим, що не подання конкурсними кредиторами відповідних заяв з грошовими вимогами до боржника у визначений законом строк нівелює зобов`язальний характер порядку виявлення кредиторів та унеможливлює здійснення подальшої процедури неплатоспроможності ОСОБА_1 , який у даному випадку є добросовісним боржником.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 у справі №916/1629/25 (суддя Демешин О.А.) припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2025; скасовано заборону фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати його майно, введену ухвалою Господарського суду від Одеської області від 15.05.2025; визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; припинено повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольги Миколаївни; закрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування даної ухвали місцевий господарський суд послався на те, що кредиторських вимог до боржника не заявлено, у зв`язку з чим, з огляду на положення пункту 8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, наявні правові підстави для закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність з одночасним визнанням вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений законом строк, погашеними, а виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 про завершення процедури реструктуризації боргів боржника та закриття провадження у справі №916/1629/25 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, скаржник наголошує на тому, що він виїхав за межі України, де постійно перебуває тривалий час, державний кордон України в напрямку в`їзду із дня виїзду з країни не перетинав та не був обізнаний про існування даної справи, що об`єктивно унеможливило для нього реалізацію своїх прав кредитора, пов`язаних із процедурою неплатоспроможності ОСОБА_1 . З огляду на викладене, враховуючи недостовірність наданих боржником до суду відомостей (відсутність інформації про належний Докукіну Сергію Євгеновичу на праві власності об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ) і не здійснення судом всіх необхідних дій (відсутність ухвали про призначення судового засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі і, відповідно, не надіслання такої ухвали потенційному кредитору, зазначеному боржником у заяві про відкриття провадження, що також позбавило ОСОБА_2 можливості реалізувати свої права), апелянт стверджує про передчасність постановлення оскаржуваної ухвали на підставі пункту 8 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

У відзиві на апеляційну скаргу №02-85/24 від 03.10.2025 (вх.№3543/25/Д2 від 03.10.2025) арбітражний керуючий Юрченко Ольга Миколаївна просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 у справі №916/1629/25, посилаючись на добросовісність боржника, відсутність недоліків у деклараціях про його майновий стан, належне письмове повідомлення апелянта, як потенційного кредитора, щодо правових наслідків неподання ним заяви з грошовими вимогами до боржника та постановлення судом оскаржуваної ухвали не у попередньому засіданні, а у засіданні, яке фактично було призначене для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі.

08.10.2025 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 08.10.2025 (вх.№3543/25/Д3 від 08.10.2025), в якому останній просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 у справі №916/1629/25 без змін, стверджуючи про те, що декларації про майновий стан боржника містять інформацію про об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 і за результатами їх перевірки арбітражним керуючим не встановлено жодних недоліків, що свідчить про добросовісність боржника та, як наслідок, про відсутність підстав для застосування судом положень частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Крім того, боржник зазначає про те, що оскаржувана ухвала була постановлена не у попередньому засіданні, а також про те, що арбітражний керуючий вживав заходів для повідомлення ОСОБА_2 , як потенційного кредитора, про існування цієї справи про неплатоспроможність, між тим, враховуючи те, що останній не звернувся з грошовими вимогами в межах цієї справи, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо наявності належних правових підстав для закриття провадження.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В. від 24.09.2025 у справі №916/1629/25 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 про завершення процедури реструктуризації боргів боржника та закриття провадження у справі №916/1629/25 поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, а також призначено дану справу до розгляду на 26.11.2025 об 11:30.

У судовому засіданні 26.11.2025, проведеному в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу; арбітражний керуючий Юрченко Ольга Миколаївна та представник Докукіна Сергія Євгеновича висловили заперечення проти її задоволення.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення арбітражного керуючого, а також представників ОСОБА_2 та Докукіна Сергія Євгеновича, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Докукіна Сергія Євгеновича про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, в якій останній зазначив про наявність у нього заборгованості перед кредитором ОСОБА_2 , що підтверджена чинними судовими рішеннями (рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2024 у справі №522/9365/23 та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 про затвердження мирової угоди у справі №522/12804/19) і яку заявник неспроможний погасити.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.04.2025 прийнято до розгляду заяву Докукіна Сергія Євгеновича про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та призначено її до розгляду на 15.05.2025.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2025 відкрито провадження у справі №916/1629/25 про неплатоспроможність Докукіна Сергія Євгеновича; введено процедуру реструктуризації боргів Докукіна Сергія Євгеновича; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольгу Миколаївну та призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 24.06.2025.

18.06.2025 до суду першої інстанції від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольги Миколаївни надійшли звіт про результати перевірки декларації боржника-фізичної особи Докукіна Сергія Євгеновича №02-85/21 від 18.06.2025, відповідно до якого не виявлено недоліків в деклараціях про майновий стан боржника за 2022-2025 роки, та копія адресованого ОСОБА_2 листа-повідомлення №02-85/18 від 10.06.2025, в якому останньому роз`яснено можливість подання до Господарського суду Одеської області в межах розгляду справи №916/1629/25 про неплатоспроможність Докукіна Сергія Євгеновича письмової заяви з вимогами до боржника та можливі правові наслідки не звернення з відповідною заявою.

На підтвердження направлення потенційному кредитору вищенаведеного листа-повідомлення №02-85/18 від 10.06.2025 арбітражним керуючим Юрченко Ольгою Миколаївною подано, зокрема, опис вкладення у цінний лист №302 від 10.06.2025, згідно з яким адресатові у вказаному поштовому відправленні було надіслано лист-повідомлення №02-87/18 від 10.06.2025.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.06.2025 призначено розгляд справи №916/1629/25 на 15.07.2025.

Вказана ухвала мотивована необхідністю надання до суду нових доказів.

24.06.2025 до місцевого господарського суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольги Миколаївни б/н від 26.06.2025 (вх.№26395/25 від 07.06.2025) про долучення доказів, а саме: адресованого ОСОБА_2 листа-повідомлення №02-85/20 від 24.06.2025 щодо можливості подання до Господарського суду Одеської області в межах розгляду справи №916/1629/25 про неплатоспроможність Докукіна Сергія Євгеновича письмової заяви з вимогами до боржника та можливих правових наслідків не звернення з такою заявою.

На підтвердження надіслання ОСОБА_2 зазначеного вище листа-повідомлення арбітражним керуючим Юрченко Ольгою Миколаївною подано, зокрема, опис вкладення у цінний лист від 24.06.2025, який не містить номера поштового відправлення.

30.06.2025 до Господарського суду Одеської області від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольги Миколаївни надійшло клопотання б/н від 30.06.2025 (вх.№20588/25 від 30.06.2025) про долучення наступних доказів: копії поштового конверту зі штрих-кодовим ідентифікатором №302 та роздруківки з веб-сайту "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення №302. Доказів щодо вмісту зазначеного конверту до відповідного клопотання арбітражним керуючим додано не було.

07.07.2025 до суду першої інстанції від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольги Миколаївни надійшло клопотання №02-85/25 від 07.07.2025 (вх.№21397/25 від 07.07.2025) про закриття провадження у справі №916/1629/25 у зв`язку з не заявленням кредитором грошових вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 у справі №916/1629/25 припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2025; скасовано заборону фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати його майно, введену ухвалою Господарського суду від Одеської області від 15.05.2025; визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; припинено повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольги Миколаївни; закрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вищенаведеною ухвалою про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_2 як особа, яка не брала участі у справі під час її розгляду місцевим господарським судом, звернулася з даною апеляційною скаргою.

Частиною першою статті 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У частині шостій статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Із зазначеною нормою Конституції України кореспондуються положення статей 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за змістом яких: кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону; іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України; учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів констатує, що реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми щодо осіб, які мають право апеляційного оскарження судових рішень. Водночас суб`єктний склад учасників господарського процесу за Господарським процесуальним кодексом України є іншим, ніж склад учасників у справі про банкрутство за Кодексом України з процедур банкрутства. Так, перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Коло осіб (у позовному провадженні), які мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, визначено приписами статей 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Така правова позиція є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та неодноразово висвітлювалася судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі №Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі №916/3206/17, від 03.06.2020 у справі №910/18031/14, від 19.05.2020 у справі №908/2332/19, від 03.03.2020 у справі №904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14.

Суд апеляційної інстанції враховує, що доцільним є підтвердження статусу учасників у справі про банкрутство шляхом прийняття господарським судом відповідного судового рішення (ухвали) задля впорядкування процесу здійснення провадження у справі.

Водночас наявність такої ухвали (судового рішення) не є безумовною підставою, оскільки Господарський процесуальний кодекс України містить окремі підстави, які надають третім особам захистити їх порушене право. Тобто відсутність відповідного судового рішення (ухвали про визнання або залучення особи учасником у справі про банкрутство) не може позбавляти особу процесуальних гарантій права на апеляційне оскарження за статтею 254 Господарського процесуального кодексу України або невиправдано ускладнювати реалізацію цього права нижче мінімально допустимих стандартів на апеляційне оскарження, визначених Конституцією, Конвенцією, Законом України "Про судоустрій і статус суддів України", Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2024 у справі №903/116/21.

За змістом частини першої статті 254 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи (в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору).

Однак, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Доведення такого правового зв`язку є обов`язковим при розгляді справ про банкрутство.

Тому, за наявності відповідних обставин, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо. Тобто, суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Статус учасників у справі про банкрутство (неплатоспроможність) регламентовано як нормами Господарського процесуального кодексу України, так і спеціальним законом Кодексом України з процедур банкрутства, зміст правосуб`єктності та особливості процесуального статусу конкретного учасника справи розкриваються шляхом системного тлумачення норм цих законодавчих актів з урахуванням особливостей певної стадії процедури банкрутства.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства учасниками у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Сторонами у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут) (абзац 22 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

За змістом абзацу 11 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначається статтею 122 Кодексу України з процедур банкрутства, за змістом якої цей порядок аналогічний до відповідного порядку, встановленого статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства для справ про банкрутство юридичних осіб, за змістом якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, за загальним правилом набуття статусу конкурсного кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №916/1965/13).

За висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, сформульованим у пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 у справі №910/4475/19, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (стаття 23) чи Кодексом України з процедур банкрутства (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 23 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства) визнання його вимог, конкурсний кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, лише за сукупністю передбачених Кодексом України з процедур банкрутства дій: пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо) та визнання грошових вимог у відповідній ухвалі суду конкурсний кредитор набуває правового статусу учасника у справі про банкрутство, отже, наділяється процесуальними правомочностями учасника справи за Господарським процесуальним кодексом України, зокрема оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство в апеляційному порядку.

Натомість, стосовно осіб, які не брали участі у справі про банкрутство, право на апеляційне оскарження обумовлено такими ж умовами, що і у справах позовного провадження, а саме: необхідністю довести, що в оскарженому рішенні вирішені питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Скаржник, стверджуючи, що оскаржуваною в апеляційному порядку ухвалою вирішено питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, послався на наявність кредиторських вимог до боржника, які є безспірними, оскільки підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили ще до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та, відповідно, оскаржуваної ухвали про закриття провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів наголошує на тому, що у разі якщо кредитор не звертався із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство, однак посилається на такі вимоги, оскаржуючи ухвалу про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, враховуючи правову природу та наслідки постановлення цієї ухвали, а також в силу положень Кодексу України з процедур банкрутства вона є судовим рішенням, що ухвалене про права та обов`язки такого кредитора у розумінні частини першої статті 254 Господарського процесуального кодексу України.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо наявності у кредитора, який не звертався із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство, права на апеляційне оскарження ухвал місцевого господарського суду, які впливають на права та обов`язки такого кредитора, викладеною в постанові від 13.02.2024 у справі №908/2069/22.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для закриття апеляційного провадження у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 , який не набув статусу учасника даної справи про неплатоспроможність, процесуального права на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду про закриття провадження у справі, тим більше, що така ухвала безумовно стосується прав скаржника, адже внаслідок закриття провадження у справі про неплатоспроможність вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як вбачається з пояснювальної записки до проєкту Кодексу України з процедур банкрутства, метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Таким чином, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексом України з процедур банкрутства не встановлена.

За змістом статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Кодексом України з процедур банкрутства запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

З огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства, інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

Саме така правова позиція судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема, у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Відтак до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Системне тлумачення приписів Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах цього Кодексу принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Частиною шостою статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За частиною першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 Кодексу України з процедур банкрутства).

Порядок проведення попереднього засідання суду у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначений статтею 122 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з частинами другою, третьою якої попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання суду зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються:

1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали;

2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Аналіз положень статей 45, 90, 120, 122 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку про відсутність підстав у господарського суду для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у попередньому засіданні, попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника станом на дату проведення такого засідання, у тому числі й у межах визначеного частиною першою статті 45 цього Кодексу строку.

Натомість, у випадку, якщо після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкурсними кредиторами не подано до попереднього засідання заяв з грошовими вимогами до боржника, господарський суд за результатами такого засідання повинен постановити ухвалу, якою:

1) керуючись принципом судового контролю у справах про банкрутство та з урахуванням ролі арбітражного керуючого у цій категорії справ (наділеного нормами Кодексу України з процедур банкрутства відповідними повноваженнями щодо взаємодії з кредиторами боржника), зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів (зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед якими стала підставою для відкриття судом такого провадження) щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяв з грошовими вимогами до боржника;

2) призначити відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.

Узагальнюючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність заявлених у визначений законом строк вимог конкурсних кредиторів не є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника у попередньому засіданні суду, оскільки не спростовує наявність ознак неплатоспроможності такої особи чи загрози її неплатоспроможності, підтверджених відповідними доказами. Поряд з цим, у випадку не подання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника, однак підтвердження заборгованості відповідними доказами (що стало підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи), господарський суд за результатами попереднього засідання постановляє ухвалу, якою (1) зобов`язує керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів щодо правових наслідків не подання ними у порушення вимог частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяв з грошовими вимогами до боржника та (2) призначає судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.

Саме правовий висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений в постанові від 05.10.2022 у справі №921/39/21.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 у поданій до Господарського суду Одеської області заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед іншого, повідомив суд про існування потенційного кредитора ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в межах визначеного частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства строку не звернувся до місцевого господарського суду з грошовими вимогами до боржника.

У матеріалах справи відсутні докази зобов`язання судом керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити ОСОБА_2 , як потенційного кредитора, зазначеного боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед яким стала підставою для відкриття судом такого провадження, щодо правових наслідків неподання ним у порушення вимог частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з грошовими вимогами до боржника.

Однак, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався на те, що матеріалами справи підтверджується вжиття керуючим реструктуризацією заходів з додаткового повідомлення кредитора про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , про можливість подання заяви з кредиторськими вимогами у цій справі та про наслідки не звернення з кредиторськими вимогами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зауважує на тому, що керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Юрченко Ольгою Миколаївною до місцевого господарського було подано адресовані ОСОБА_2 листи-повідомлення №02-85/18 від 10.06.2025 та №02-85/20 від 24.06.2025 щодо можливості подання до Господарського суду Одеської області в межах розгляду справи №916/1629/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 письмової заяви з вимогами до боржника та можливих правових наслідків не звернення з такою заявою.

Між тим, у матеріалах справи відсутні та керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Юрченко Ольгою Миколаївною не подано належних у розумінні процесуального закону доказів надіслання вищенаведених листів-повідомлень потенційному кредитору ОСОБА_2 .

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі Правила надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до пункту 17 Правил надання послуг поштового зв`язку послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

За умовами Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відправником відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Зокрема, на підтвердження направлення листа-повідомлення №02-85/18 від 10.06.2025 керуючим реструктуризацією було надано опис вкладення у цінний лист №302 від 10.06.2025, згідно з яким адресатові у вказаному поштовому відправленні було надіслано лист-повідомлення №02-87/18 від 10.06.2025, тобто лист, який у матеріалах справи відсутній, що унеможливлює ознайомлення з його змістом, та має при цьому інші реквізити (вихідний номер), відмінні від листа-повідомлення, поданого до місцевого господарського суду в якості доказу інформування ОСОБА_2 .

Копія поштового конверту зі штрих-кодовим ідентифікатором №302 (без вмісту останнього) та роздруківка з веб-сайту "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення №302 жодним чином не підтверджують факт надіслання потенційному кредитору листа-повідомлення №02-85/18 від 10.06.2025, тим більше, що опис вкладення до цього відправлення свідчить про надіслання адресату іншого листа.

Крім того, стверджуючи про направлення ОСОБА_2 листа-повідомлення №02-85/20 від 24.06.2025, арбітражний керуючий Юрченко Ольга Миколаївна надала до суду першої інстанції опис вкладення у цінний лист від 24.06.2025, який не містить номера поштового відправлення, у зв`язку з чим не відповідає вимогам Правил надання послуг поштового зв`язку і, відповідно, не має належного доказового значення в контексті надсилання документів.

Вказаний висновок апеляційного господарського суду про те, що відсутність номеру поштового відправлення в описі вкладення у цінний лист зумовлює неналежність такого опису, як доказу направлення документів, повністю узгоджується зі сталою правовою позицією, викладеною у низці постанов Верховного Суду, зокрема, в постановах від 24.12.2020 у справі №916/2110/20, від 06.07.2020 у справі №916/2828/19, від 26.03.2020 у справі №910/9962/16 та від 13.01.2020 у справі №910/28408/15.

Враховуючи вищевикладене, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи належних доказів інформування ОСОБА_2 про існування даної справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 та про правові наслідки неподання ним в порушення вимог частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з грошовими вимогами до боржника, хоча, місцевий господарський суд, покладаючись на комплекс наданих арбітражному керуючому Кодексом України з процедур банкрутства повноважень, які опосередковують активну роль останнього у ході справи про неплатоспроможність, враховуючи розмір та безспірність грошових вимог апелянта, мав би достеменно встановити факт належного вжиття заходів щодо повідомлення ініціюючого кредитора через призму надання оцінки наданим керуючим реалізацією доказам надіслання листів-повідомлень засобами поштового зв`язку на предмет їх належності та відповідності вимогам чинного законодавства.

Окремо колегія суддів зауважує на тому, що всупереч приписам Кодексу України з процедур банкрутства оскаржувана ухвала про закриття провадження була постановлена місцевим господарським судом у попередньому засіданні, що є самостійною підставою для її скасування безвідносно до відсутності належних доказів інформування потенційного кредитора про існування цієї справи.

Посилання боржника та арбітражного керуючого на те, що оскаржувана ухвала була постановлена не у попередньому засіданні, а у засіданні, спеціально призначеному місцевим господарським судом для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі, апеляційним господарським судом оцінюються критично як такі, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки ні протокол судового засідання від 24.06.2025, ні ухвала-повідомлення від 24.06.2025, якою призначено розгляд справи №916/1629/25 на 15.07.2025, не містять жодної інформації про те, що наступне судове засідання призначається саме для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі, натомість зазначена ухвала-повідомлення мотивована виключно необхідністю надання до суду нових доказів. Водночас відомості щодо закінчення судом попереднього засідання у вказаних протоколі та ухвалі відсутні.

Крім того, апеляційним господарським судом враховується, що за приписами Кодексу України з процедур банкрутства судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини п`ятої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства).

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Зазначене у сукупності дає підстави для висновку, що строк судової процедури реструктуризації боргів боржника від дня її введення та до затвердження судом погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження, зокрема, у разі неподання чи незатвердження такого плану, не повинен перевищувати 120 днів.

До спливу цього строку керуючий реструктуризацією зобов`язаний виконати в повному обсязі покладені на нього завдання, зокрема, щодо перевірки майнового стану боржника та забезпечення розгляду зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, а господарський суд повинен забезпечити дотримання процесуальних строків та гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін у судовій процедурі реструктуризації боргів боржника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавець не встановлює заборони на скорочені, порівняно із встановленими Кодексом України з процедур банкрутства, строки для проведення окремих процедур та для вчинення окремих процесуальних дій у справі про неплатоспроможність.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що скорочення таких строків не має призводити до порушення правил та умов проведення відповідних процедур у справі про банкрутство, до порушення закону при вчиненні окремих процесуальних дій у межах кожної із цих процедур, до обмеження прав кредиторів та інших учасників на вчинення окремих процесуальних дій у справі про банкрутство, на реалізацію ними відповідних, передбачених законом прав, а також до обмеження захисту та відновлення цих прав у справі про банкрутство.

Отже, у разі здійснення провадження у справі про неплатоспроможність у скорочені строки, ніж ті, що передбачені Кодексом України з процедур банкрутства для здійснення провадження у справі в цілому та для кожної із встановлених цим Кодексом процедур, суд має зважувати та враховувати, щоб таке скорочення не призводило до порушення правил та умов проведення відповідних процедур у справі про неплатоспроможність, до порушення та/або обмеження відповідних прав учасників та/або потенційних учасників у справі про неплатоспроможність, оскільки в протилежному випадку застосування судової процедури неплатоспроможності та/або здійснення в цілому провадження у справі не буде вважатися належним та таким, що відповідає закону.

З огляду на те, що процедуру реструктуризації боргів боржника було введено 15.05.2025 (одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність), то кінцевою датою максимально можливого строку її провадження є 12.09.2025 (розраховано наступним чином: 15.05.2025 + 120 днів), між тим суд першої інстанції не висловив жодних розумних сумнівів стосовно того, що скорочення строків провадження у даній справі про неплатоспроможність очевидно призведе до обмеження прав ОСОБА_2 , як потенційного кредитора, на подання заяви з грошовими вимогами до боржника, що, в свою чергу, несправедливо зумовило передчасність постановлення оскаржуваної ухвали, враховуючи її правові наслідки для потенційного кредитора.

Враховуючи передчасність постановлення оскаржуваної ухвали у попередньому засіданні та за відсутності у матеріалах справи належних у розумінні процесуального закону доказів повідомлення апелянта, як потенційного кредитора, зазначеного боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед яким стала підставою для відкриття судом такого провадження, щодо правових наслідків неподання ним у порушення вимог частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з грошовими вимогами до боржника, з огляду на доводи ОСОБА_2 щодо наявності у боржника перед ним заборгованості, підтвердженої чинними судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також наведені скаржником обставини, якими пояснюється не подання ним заяви з грошовими вимогами до боржника, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуваною ухвалою було порушено право ОСОБА_2 на заявлення грошових вимог до ОСОБА_1 та при цьому вирішено питання про права апелянта, адже визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, внаслідок чого ухвала Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 про завершення процедури реструктуризації боргів боржника та закриття провадження у справі №916/1629/25 підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи ОСОБА_2 про недостовірність наданих боржником до суду відомостей і не здійснення арбітражним керуючим всіх належних та достатніх заходів щодо виявлення майна боржника не приймаються до уваги, оскільки, по-перше, наявні у матеріалах справи декларації про майновий стан боржника містять інформацію про об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується безпосередньо самим змістом останніх; по-друге, такі твердження скаржника не мають вирішального значення в контексті перегляду оскаржуваної ухвали, натомість належна процесуальна поведінка задля забезпечення ефективного захисту прав апелянта, про порушення яких він стверджує в апеляційній скарзі, полягає в оскарженні ним дій арбітражного керуючого, з якими він не погоджується, та порушенні питання недобросовісності боржника з застосуванням судом першої інстанції передбачених цим процесуальних наслідків під час подальшого розгляду цієї справи в Господарському суді Одеської області.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, судове рішення повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 про завершення процедури реструктуризації боргів боржника та закриття провадження у справі №916/1629/25 не відповідає вказаним вище вимогам, а тому підлягає скасуванню з одночасним направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 про завершення процедури реструктуризації боргів боржника та закриття провадження у справі №916/1629/25 скасувати.

Справу №916/1629/25 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.11.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук