ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2602/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Діброви Г.І.,

при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" Косарецьков В.М.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" Дзюбенко С.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2025, прийняту суддею Демешиним О.А., м. Одеса, повний текст складено 18.08.2025,

у справі №916/2602/25

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп".

Зазначена заява мотивована неспроможністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" виконати свої грошові зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" на суму 13072225,60 грн, строк виконання яких настав. Наявність вказаної заборгованості заявник обґрунтовує невиконанням боржником взятих на себе зобов`язань за договорами поставки №1501-1 від 15.01.2020 та №2313-1 від 23.12.2019, що підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі №910/15724/23 та рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/15086/23.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2025 (суддя Демешин О.А.), зокрема, відкрито провадження у справі №916/2602/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп"; визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" у сумі 13072225,60 грн та 30280 грн судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" та призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" арбітражного керуючого Пінчука Юрія Анатолійовича.

В обґрунтування зазначеної ухвали місцевий господарський суд послався на те, що заявлені до визнання грошові вимоги заявника підтверджені належними та допустимими доказами, а також відповідають обставинам, викладеним у заяві про відкриття провадження у справі. Крім того, суд першої інстанції встановив, що спір про право відсутній, заборгованість не погашена і законодавчі заборони щодо відкриття провадження у даній справі відсутні.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2025 у справі №916/2602/25 та ухвалити нове судове рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг".

Зокрема, скаржник наголошує на тому, що на дату постановлення оскаржуваної ухвали зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп", які підтверджені рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі №910/15724/23 та рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/15086/23, були припинені в силу приписів статті 601 Цивільного кодексу України на підставі заяви боржника про зарахування зустрічних вимог від 13.08.2025, у зв`язку з чим, беручи до уваги те, що такий односторонній правочин є чинним та не визнавався недійсним, місцевий господарський суд в силу приписів статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства не мав підстав для відкриття провадження у даній справі про банкрутство.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 02.10.2025 (вх.№3501/25/Д2 від 02.10.2025) Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2025 у справі №916/2602/25 без змін, посилаючись на те, що заява про зарахування зустрічних вимог від 13.08.2025 є необґрунтованою, викладені у ній вимоги не підтверджені жодними доказами та не є безспірними, що виключає можливість припинення зобов`язань, підтверджених чинними судовими рішеннями, натомість подання такої заяви зумовлене недобросовісним прагненням боржника створити "штучне" зарахування для ухилення від процедури банкрутства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В. від 24.09.2025 у справі №916/2602/25 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 09.10.2025.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2025 про відкриття провадження у справі №916/2602/25 поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, а також призначено дану справу до розгляду на 26.11.2025 об 11:00.

У судовому засіданні 26.11.2025, проведеному в режимі відеоконференції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" підтримав апеляційну скаргу; представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" висловив заперечення проти її задоволення; розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" арбітражний керуючий Пінчук Юрій Анатолійович участі не брав, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІ а.с.61).

Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" арбітражний керуючий Пінчук Юрій Анатолійович своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

23.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сьордвейв Україна ИНК.", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" ("Покупець"), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елеватор зернотрейд", найменування якого в подальшому було змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" ("Постачальник") укладено договір поставки №2312-1 (далі договір-1), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця таку сільськогосподарську продукцію: ненасіннєве зерно, характеристики якого вказані у пункті 1.2 договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

У пункті 1.2 договору-1 сторонами погоджено, що товаром виступає кукурудза (код УКТ ЗЕД , 3 клас, ненасіннєва, врожаю 2019 року, у кількості 1000 тонн, базова ціна товару за загальну кількість 3800000 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору-1 товар постачається автомобільним транспортом на умовах FСА, завантажено в автотранспорт Покупця, місцем поставки товару вул. Кагатна, 13, м. Кагарлик. Кагарлицький р-н, Київська обл. Доставка товару до місця поставки Постачальником здійснюється за допомогою перевізника, який наймається Постачальником або власним автомобільним транспортом Постачальника. Постачальник зобов`язується поставити кондиційний, готовий до розвантаження товар на місце поставки в строк не пізніше 31.12.2019.

В силу пункту 4.1 договору-1 Покупець зобов`язується оплатити Постачальнику товар у такі строки: 50% від загальної базової ціни товару Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику протягом 3-х банківських днів з дати укладення цього договору. Підставою для платежу є цей договір (підпункт 4.1.1). Решту ціни товару Покупець сплачує Постачальнику протягом 5-ти банківських днів з дня реєстрації Постачальником податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних на весь об`єм товару, що підлягає поставці за цим договором. Покупець здійснює остаточний розрахунок за товар на підставі наданого Постачальником рахунку (підпункт 4.1.2). Оплата товару у вказані вище строки здійснюється за умови надання Постачальником Покупцю всіх належним чином оформлених документів на товар. Покупець має право достроково оплатити товар. Строки оплати товару збільшуються на строк прострочення Постачальником поставки (відвантаження) товару. У вимозі (рахунку) Постачальника про оплату товару обов`язково повинні бути вказані реквізити цього договору, кількість товару, що підлягає оплаті за ним, його ціна без ПДВ за одиницю, ціна всієї кількості товару без ПДВ, що підлягає оплаті за ним, і сума ПДВ (підпункт 4.1.3).

Згідно з пунктом 4.2 договору-1 оплата товару здійснюється Покупцем у гривнях через банки у безготівковій формі шляхом переказу коштів платіжним дорученням на поточний рахунок Постачальника.

За прострочення відвантаження (поставки) товару понад 5 днів Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від базової ціни невідвантаженого (непоставленого) товару (пункт 6.1.2 договору-1).

Пунктом 7.1 договору-1 передбачено, що договір укладений з моменту його підписання сторонами та діє до кінця року, в якому він був укладений.

Постачальник виставив Покупцю рахунок на оплату №157 від 23.12.2019 за договором-1 на суму 3800004 грн.

Згідно з платіжними дорученнями №55 від 24.12.2019 у сумі 2500000 грн (призначення платежу: "оплата за товар згідно з рах. №157 від 23.12.2019 р."), №371 від 27.12.2019 у сумі 667000 грн (призначення платежу: "оплата за товар згідно з рах. №157 від 23.12.2019 р."), №425 від 30.01.2020 у сумі 633004 грн (призначення платежу: "оплата за товар згідно з рах. №157 від 23.12.2019 р." Покупець здійснив попередню оплату за договором у загальній сумі 3800004 грн.

В подальшому Покупець надіслав Постачальнику лист №39/2022 від 07.12.2022, в якому просив відвантажити товар на підставі договору-1 за адресою: Київська обл., Кагарлицький р-н., м. Кагарлик, вул. Кагатна, 13, а також надати документи на товар, визначені розділом 2 договору в межах строку до 14.12.2022.

27.12.2022 Покупець прибув за вказаною у договорі-1 поставки адресою з метою розвантаження товару, однак Постачальник, у свою чергу, не з`явився за вказаною адресою та не здійснив відвантаження товару, що зафіксовано в акті щодо непоставки товару №27/12-1 від 27.12.2022.

У зв`язку з невиконанням Постачальником своїх зобов`язань за договором-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом про стягнення передоплати у сумі 3800004 грн, штрафу у сумі 760000 грн, 3% річних у сумі 418208,66 грн та інфляційних втрат у сумі 1976650,91 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/15086/23 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елеватор зернотрейд" (найменування якого в подальшому було змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп") про стягнення заборгованості за договором поставки; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елеватор зернотрейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" основний борг у розмірі 3800004 грн, штраф у розмірі 760000 грн, 3% річних у розмірі 418208,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 1895777,74 грн та судовий збір у розмірі 103109,85 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

19.03.2024 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання вищенаведеного рішення.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Мельниченко Анни Володимирівни від 17.05.2024 відкрито виконавче провадження №75066504 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/15086/23 від 19.03.2024.

15.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" ("Покупець") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елеватор зернотрейд", найменування якого в подальшому було змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" ("Постачальник"), укладено договір поставки №1501-1 (далі договір-2), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця таку сільськогосподарську продукцію: ненасіннєве зерно (товар), характеристики якого вказані у пункті 1.2 цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і оплатити його.

У пункті 1.2 договору-2 сторонами погоджено, що товаром виступає кукурудза (код УКТ ЗЕД ) 3 клас, ненасіннєва врожаю 2019 року, кількість у тоннах (+/- 5%) 1000, базова ціна товару за 1 тонну на базисі поставки DAP 4050 грн з ПДВ, базова ціна товару за загальну кількість на базисі його поставки DAP з ПДВ 4050000 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору-2 товар постачається автомобільним транспортом на умовах FCA, завантажено в автотранспорт Покупця, місце поставки товару вул. Кагатна, 13, м. Кагарлик, Кагарлицький район, Київська область. Постачальник зобов`язується за свій рахунок доставити товар в місце поставки і передати його там Покупцю. Доставка товару до місця поставки Постачальником здійснюється за допомогою перевізника, який наймається Постачальником або власним автомобільним транспортом Постачальника. Постачальник зобов`язаний поставити кондиційний, готовий до розвантаження товар в місце поставки в строк не пізніше 31.01.2020.

В силу пункту 4.1 договору-2 Покупець зобов`язується оплатити Постачальнику товар у такі строки: 50% від загальної базової ціни товару Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику протягом 3-х банківських днів з дня укладення цього договору. Підставою для платежу є цей договір (підпункт 4.1.1). Решту ціни товару Покупець сплачує Постачальнику протягом 5-ти банківських днів з дня реєстрації Постачальником податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних на весь об`єм товару, що підлягає поставці за цим договором. Покупець здійснює остаточний розрахунок за товар на підставі наданого Постачальником рахунку (підпункт 4.1.2). Оплата товару у вказані вище строки здійснюється за умови надання Постачальником Покупцю всіх належних чином оформлених документів на товар. Покупець має право достроково оплатити товар. Строки оплати товару збільшуються на строк прострочення Постачальником поставки (відвантаження) товару. У вимозі (рахунку) Постачальника про оплату товару обов`язково повинні бути вказані реквізити цього договору, кількість товару, що підлягає оплаті за ним, його ціна без ПДВ за одиницю, ціна всієї кількості товару без ПДВ, що підлягає оплаті за ним, і сума ПДВ (підпункт 4.1.3).

Пунктом 5.1.1 договору-2 визначено, що Постачальник зобов`язується своєчасно відвантажити товар, доставити його в обумовлене місце поставки і передати його там Покупцю разом із документами на товар.

Згідно з пунктом 6.4 договору-2 у випадку прострочення Постачальником строку поставки (відвантаження) товару, а також у випадку поставки товару, що не відповідав вимогам договору, або поставки товару без належних документів на товар, Покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язань за договором (тобто припинити їх) повністю або частково, у т.ч. від свого обов`язку з приймання такого товару та/або з його оплати Постачальнику. Договір є розірваним (у випадку повної відмови Покупця від зобов`язань за ним) або зміненим (у випадку часткової відмови Покупця від зобов`язань за ним), а зобов`язання й обов`язки Покупця припиненими з дати, визначеної Покупцем, яка не може бути раніше дати прострочення Постачальника. Про розірвання договору або про часткову відмову від зобов`язань за ним покупець зобов`язується повідомити постачальника. У разі настання вказаної обставини Постачальник зобов`язаний повернути Покупцю кошти, отримані від нього в якості попередньої оплати за непоставлений товар або товар, що не відповідає вимогам договору, у строк, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання вимоги Покупця про це, а також зобов`язаний сплатити Покупцю тридцять процентів річних за користування його коштами, починаючи з моменту їх перерахування Покупцем до моменту їх повернення Покупцю. У періоди, в яких подвійна облікова ставка Національного банку України буде перевищувати тридцять процентів річних, Постачальник зобов`язується сплатити Покупцю проценти за ставкою (в розмірі), що дорівнює подвійні обліковій ставці Національного банку України, що діяла в такий період. У будь-якому випадку розмір процентів, що сплачуються Постачальником Покупцю, не може бути менший за тридцять процентів річних.

Договір є укладеним з моменту його підписання сторонами й діє до кінця року, в якому він був укладений. Умови договору мають обов`язкову силу для сторін і можуть бути змінені за їх згодою на підставі додаткової угоди, підписаної уповноваженими на те представниками сторін (пункт 7.1 договору-2).

Постачальник виставив Покупцю рахунок на оплату №1 від 15.01.2020 за договором-2 на суму 4050000 грн, який оплачено Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" згідно з платіжним дорученням №391 від 15.01.2020 на суму 3240000 грн (призначення платежу: "оплата за кукурудзу 80% від суми за рахунком №1 від 15.01.2020").

В подальшому Покупець надіслав Постачальнику лист №40/2022 від 07.12.2022, в якому зазначив про те, що станом на 07.12.2022 товар за договором-2 не відвантажений, та просив повідомити дату та час відвантаження товару.

27.12.2022 представниками Покупця складено акт щодо непоставки товару №27/12-2 за договором-2.

У зв`язку з невиконанням Постачальником своїх зобов`язань за договором-2 Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом про стягнення заборгованості у сумі 3240000 грн, штрафу у сумі 810000 грн, 3% річних у сумі 348344,75 грн та інфляційних втрат у сумі 1606704,86 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі №910/15724/23 повністю задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елеватор зернотрейд" (найменування якого в подальшому було змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп") про стягнення заборгованості за договором поставки; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елеватор зернотрейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" кошти у розмірі 3240000 грн, штраф у розмірі 810000 грн, 3% річних у розмірі 348344,75 грн, інфляційні втрати у розмірі 1606704,86 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 90075,75 грн.

09.04.2024 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання вищенаведеного рішення.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Мельниченко Анни Володимирівни від 21.05.2024 відкрито виконавче провадження №75091549 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/15724/23 від 09.04.2024.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що судові рішення, прийняті в межах розгляду справ №910/15086/23 та №910/15724/23, Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" не були виконані і, як наслідок, стягнення грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" не відбулося, останнє, як ініціюючий кредитор, звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" та введення процедури розпорядження майном боржника, оскільки заявлені до визнання грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" підтверджені належними та допустимими доказами, а також відповідають обставинам, викладеним у заяві про відкриття провадження у справі. Крім того, суд першої інстанції встановив, що спір про право відсутній, заборгованість не погашена і законодавчі заборони щодо відкриття провадження у даній справі відсутні.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з вищенаведеним висновком Господарського суду Одеської області з огляду на наступне.

В силу статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможність це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор (частина друга статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства).

Частинами першою, третьою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, серед іншого, унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема: виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви; відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 15.10.2020 у справі №922/1174/20.

Згідно з частиною першою статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої:

-перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом (абзац 1 частини першої);

-у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи (частина друга);

-якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість (частина третя);

-за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі (частина п`ята);

-господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (частина шоста).

Отже, системний аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: (1) наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого (зобов`язання) сплив на дату звернення кредитора до суду; (2) відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; (3) не задоволення боржником у повному обсязі вимог ініціюючого кредитора до підготовчого засідання суду.

Відтак основним завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є: перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності/відсутності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Провадження у справах про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (постанова Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №905/813/20).

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду міститься в постанові від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.

У постанові Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №910/2528/22 судом касаційної інстанції наголошено на тому, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство. Відсутність розрахунку тих вимог, що їх наводить ініціюючий кредитор у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки покладає на суд тягар арифметичної перевірки викладених у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство сум (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №904/3251/20).

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі та у порядку, передбаченому статтями 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із правової природи правовідносин, які виникли між боржником та його кредитором.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19 та від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Беручи до уваги важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі.

Така правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2042/20.

Звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, по суті, є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду. При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20).

Однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства є можливість суду обрати з двох варіантів рішення (відкриття провадження у справі про банкрутство або відмову у відкриття у справі про банкрутство) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника та ініціюючого кредитора, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про банкрутство.

Дослідивши зміст заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та сукупність наявних у матеріалах справи доказів, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" за договорами поставки №1501-1 від 15.01.2020 та №2313-1 від 23.12.2019 підтверджується рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі №910/15724/23 та від 12.12.2023 у справі №910/15086/23, які набрали законної сили та є чинними.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17).

Обставини, які підлягають встановленню судом у справі це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії/події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак Товариство з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" має невиконане грошове зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" у загальній сумі 13072225,60 грн, строк виконання якого настав, при цьому жодного належного у розумінні процесуального закону доказу на підтвердження спроможності боржника виконати вказане зобов`язання до суду не подано.

Поряд з цим, обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника є встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора.

Щодо поняття "спір про право" у розумінні частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства колегія суддів звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.02.2022 у справі №910/4918/21, згідно з якою спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, яка виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншої і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Тому, вирішуючи питання, чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків і неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може спостерігатися також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Отже, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням, невизнанням або недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Правова категорія "спору про право", яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як в процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дозволяють зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у складі вимог кредитора, а відтак відсутності можливості, на цій стадії судового провадження, встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника (висновок Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2042/20).

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній, зокрема, в постановах від 20.03.2024 у справі №911/1005/23 та від 06.04.2023 у справі №902/650/20.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №922/2503/20 висловлено правову позицію про те, що заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів існування будь-якого спору, зокрема, у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Натомість неоднозначність у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо, фактично усунута чинними судовими рішеннями, на підставі яких Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" заявлені грошові вимоги та подано заяву про відкриття провадження у даній справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" за встановлених обставин, які свідчать про наявність у боржника невиконаних грошових зобов`язань перед кредитором, строк яких настав, та відсутність між кредитором і боржником спору про право стосовно заявлених вимог, які до підготовчого засідання суду останнім у повному обсязі не задоволені.

Твердження апелянта про те, що станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп", які підтверджені рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі №910/15724/23 та від 12.12.2023 у справі №910/15086/23, були припинені в силу приписів статті 601 Цивільного кодексу України на підставі заяви боржника про зарахування зустрічних вимог від 13.08.2025, колегією суддів оцінюються критично, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2025 через систему "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у цій справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп".

14.08.2025, тобто майже через півтора місяці після звернення ініціюючого кредитора з вищенаведеною заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" заяву про зарахування зустрічних вимог б/н від 13.08.2025, в якій підтвердило наявність у нього невиконаного грошового зобов`язання за рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі №910/15724/23 та від 12.12.2023 у справі №910/15086/23 у загальній сумі 13072225,60 грн, але при цьому зазначило також про існування невиконаних грошових зобов`язань ініціюючого кредитора перед боржником у загальній сумі 15776472,24 грн.

Зокрема, у заяві про зарахування зустрічних вимог б/н від 13.08.2025 боржник зазначив наступне:

1) на виконання умов договору поставки №17/08-20П від 17.08.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп", останнім 18.08.2020 здійснено поставку 32,36 тонн пшениці врожаю 2020 року на загальну суму 184452 грн, строк оплати якої сплив 25.08.2020, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" має перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" невиконані грошові зобов`язання у вигляді оплати за поставлений товар у сумі 184452 грн, інфляційних втрат у сумі 148808,30 грн, 3% річних у сумі 27480,57 грн та пені у сумі 135793,22 грн. Загальна сума грошових вимог за договором поставки №17/08-20П від 17.08.2020 становить 496534,09 грн;

2) 27.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" укладено договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №2711-1, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" мало здійснити попередню оплату у сумі 7040000 грн до 13.01.2020, проте в порушення умов вказаного договору не здійснило попередню оплату у встановлений строк, внаслідок чого в силу умов договору зобов`язане сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" інфляційні втрати та 3% річних, а також відшкодовувати збитки у вигляді втрачених доходів, які б останнє отримало у разі дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" договірної дисципліни. З огляду на викладене, у зв`язку із порушенням строку внесення попередньої оплати Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" зобов`язане сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" грошові кошти у вигляді інфляційних втрат у сумі 5802069,98 грн, 3% річних у сумі 1172662,75 грн та збитків у сумі 7040000 грн. Загальна сума грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" за порушення строків внесення попередньої оплати становить 14014732,73 грн;

3) на виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №2711-1 від 27.11.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп", останнім 26.11.2020, 30.11.2020 та 03.12.2020 здійснено поставку кукурудзи врожаю 2020 року на загальну суму 1265205,42 грн. У зв`язку із неоплатою поставленого товару Товариство з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" зобов`язане сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" грошові кошти у вигляді оплати за поставлений товар у сумі 1265205,42 грн.

Враховуючи викладене, у заяві боржника про зарахування зустрічних вимог б/н від 13.08.2025 вказано, що внаслідок зарахування борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" у загальній сумі 13072225,60 грн є повністю погашеним, у той час як борг Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" зменшено на вказану суму, у зв`язку з чим станом на дату цієї заяви він становить 2704246,63 грн.

Відповідно до частини першої статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що зустрічне зобов`язання виникає не з самої по собі вимоги про її зарахування, а на загальних підставах, передбачених Цивільним кодексом України.

Як зазначалося вище, вимоги, які підлягають зарахуванню (стаття 601 Цивільного кодексу України), мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим).

Саме поняття "кредитор" та суб`єктний склад у правовідносинах зарахування (кредитор/боржник) обумовлює необхідність встановлення судами і, відповідно, доведення кредитором наявності безумовного (безспірного) зустрічного зобов`язання особи, яку вона вважає боржником, вчинити на користь такої сторони певну дію (у даному випадку сплатити кошти).

Сам по собі факт звернення з заявою про зарахування зустрічних вимог не є безумовним свідченням існування безспірного зустрічного зобов`язання, оскільки обставини виконання сторонами своїх договірних зобов`язань мають бути доведені належними доказами, у тому числі первинною документацією, яка повинна містити всі необхідні реквізити, передбачені законодавством, зокрема, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так, боржник на спростування заборгованості перед ініціюючим договором надав до місцевого господарського лише копію заяви про зарахування зустрічних вимог б/н від 13.08.2025 разом з доказами її надіслання.

Водночас жодних доказів, які б мали підтверджувати заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" і на які містяться посилання у вищенаведеній заяві (зокрема, договорів поставки та складених на їх виконання первинних документів), боржником подано не було.

За таких обставин, встановивши відсутність у матеріалах справи належних у розумінні процесуального закону доказів, які б підтверджували існування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" та надавали б можливість дійти висновку про те, що такі вимоги є зустрічними, однорідними та безспірними, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області щодо необґрунтованості доводів боржника про припинення грошових зобов`язань останнього перед ініціюючим кредитором, підтверджених рішеннями Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 у справі №910/15724/23 та від 12.12.2023 у справі №910/15086/23, в силу приписів статті 601 Цивільного кодексу України на підставі заяви боржника про зарахування зустрічних вимог від 13.08.2025.

Аналогічна правова позиція про те, що самі по собі заява/договір про зарахування зустрічних однорідних вимог без підтвердження достовірності їх змісту первинними документами, не можуть свідчити про припинення грошових зобов`язань боржника перед ініціюючим кредитором та, відповідно, не зумовлюють необхідності відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, викладена в постанові Верховного Суду від 29.05.2025 у справі №922/3936/24.

Крім того, колегія суддів враховує, що задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (постанови Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 20.12.2021 у справі №911/3185/20 та від 06.04.2023 у справі №902/560/20).

З огляду на викладене, звернення боржника до кредитора з заявою про зарахування зустрічних вимог та подання боржником до Господарського суду міста Києва заяв про визнання виконавчих документів (наказів №910/15724/23 від 09.04.2024 та 910/15086/23 від 19.03.2024) такими, що не підлягають виконанню, жодним чином не зумовлюють наявності підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп", адже вказані дії були вчинені останнім лише 14.08.2025, тобто зі спливом істотного проміжку часу після подання Товариством з обмеженою відповідальністю "СДГС Трейдинг" до Господарського суду Одеської області заяви про відкриття провадження у цій справі про банкрутство.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність відкриття провадження у даній справі про банкрутство, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нолан Арк Інкорп" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.08.2025 про відкриття провадження у справі №916/2602/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.11.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Г.І. Діброва