ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. Справа №910/1285/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Леополісенерджі"

про ухвалення додаткового рішення

за результатами розгляду апеляційних скарг Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 (повний текст складено 18.06.2025)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 (повний текст складено 30.07.2025)

у справі №910/1285/25 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Леополісенерджі"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 1 935 898,62 грн основного боргу, 502 228,73 грн інфляційних втрат та 140 904,90 грн трьох процентів річних

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Леополісенерджі" (далі - ТОВ "Леополісенерджі") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець") заборгованості у розмірі 2 607 262,91 грн, з яких: 2 020 762,62 грн - основний борг, 452 847,60 грн - інфляційні втрати, 133 652,69 грн - три проценти річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/1285/25 позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь ТОВ "Леополісенерджи" 1 935 898,62 грн основного боргу, 501 281,10 грн інфляційних втрат, 138 144,74 грн трьох процентів річних та 37 781,58 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/1285/25 стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь ТОВ "Леополісенерджі" 25 000,00 грн витрат на правничу (правову) допомогу.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДП "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/1285/25 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2025 апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/1285/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ДП "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/1285/25 та ухвалити нове судове рішення про відмову ТОВ "Леополісенерджі" у задоволенні заявлених до стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 01.09.2025 апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/1285/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 апеляційні скарги ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/1285/25 залишити без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/1285/25 залишено без змін.

Слід зазначити, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що понесе витрати на правову допомогу за представництво його інтересів в суді апеляційної інстанції в сумі 30 000,00 грн.

21.10.2025, через систему "Електронний суд", позивачем подано заяву, в якій останній просив долучити до матеріалів справи акт від 21.10.2025 наданих послуг до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг на суму 30 000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 розгляд клопотання ТОВ "Леополісенерджі" щодо розподілу витрат на правову допомогу у справі №910/1285/25 призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

04.11.2025, через систему "Електронний суд", ТОВ "Леополісенерджі" подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останнє просить суд стягнути з ДП "Гарантований покупець" витрати на правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000,00 грн.

07.11.2025, через систему "Електронний суд", ДП "Гарантований покупець" подані заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких останнє просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції заявлені ТОВ "Леополісенерджі" до 1 000,00 грн.

Вказані заперечення обґрунтовані тим, що позивачем не доведено розумності та співмірності витрат на правову допомогу, які заявлені до стягнення у даному спорі в порівнянні зі складністю справи та витраченим адвокатом часу для виконання необхідної роботи, не враховано особу та фінансовий стан відповідача, у зв`язку з чим такі витрати підлягають значному зменшенню.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заперечення ДП "Гарантований покупець" на заяву про ухвалення додаткового рішення, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Апеляційним судом встановлено, що 20.01.2025 між Адвокатським об`єднанням "Де Лекс" (виконавець) та ТОВ "Леополісенерджі" (замовник) укладено договір про надання юридичних (адвокатських) послуг, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу замовнику у справі по стягненню з ДП "Гарантований покупець" на користь замовника заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних по договору від 31.07.2020 №1723/02/20.

11.08.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, у пункті 3.1 якої сторони погодили, що гонорар за надання правничих послуг, передбачених пунктом 1.1 (в суді апеляційної інстанції) є фіксованим та складає 30 000,00 грн і не залежить від обсягу послуг та часу витраченого виконавцем.

Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг (пункт 3.4 додаткової угоди №1).

21.10.2025 між сторонами договору підписано акт наданих послуг (ознайомлення, опрацювання, правовий аналіз документів, які надані апелянтом у справі; надання консультацій замовнику з питань господарського процесуального законодавства та іншого законодавства, що регулює спірні правовідносин з ДП "Гарантований покупець"; підготовка відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду; підготовка відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду; представництво інтересів замовника в суді; вчинення всіх необхідних дій для належного представництва інтересів замовника в суді) на загальну суму 30 000,00 грн.

Згідно з вимогами частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових втрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони, на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №910/13034/20).

За приписами частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказаний правовий висновок викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Як зазначалось вище, відповідачем подані заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції до 1 000,00 грн.

У наведених вище запереченнях відповідач зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним складності даної справи. На переконання відповідача, матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Даніліним С.В. послуг позивачу у цій справі лише у вигляді подачі відзивів на апеляційні скарги ДП "Гарантований покупець" на рішення та додаткове рішення та представництво інтересів замовника в суді. Жодних інших документів позивачем до суду апеляційної інстанції не подано.

Здійснивши аналіз доводів ДП "Гарантований покупець", а також співмірності заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

За висновком суду апеляційної інстанції, послуги з правничої допомоги в суді апеляційної інстанції не в повній мірі відповідають критерію реальності та співмірності. Також колегія суддів взяла до уваги, що спір у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом, і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Таким чином, судова колегія вважає необґрунтовано завищеною вартість наданих послуг з правничої допомоги в суді апеляційної інстанції та дійшла висновку про часткове задоволення в сумі 15 000,00 грн.

За приписами частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанцій у розмірі 15 000,00 грн.

Враховуючи те, що судовий збір за прийняття додаткового рішення (постанови) не здійснюється, то відповідно судовий збір, згідно з приписами статті 129 ГПК України, розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Леополісенерджі" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1285/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Леополісенерджі" (81500, Львівська область, Львівський район, місто Городок, вулиця Героїв УПА, будинок 4; ідентифікаційний код 42337028) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

4. Видачу наказу на виконання додаткової постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу №910/1285/25 передати до Господарського суду міста Києва.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов