ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" листопада 2025 р. Справа № 924/885/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Андрєєва В.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "ТЕПЛОВИК"

Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів, Хмельницька область

до Фізичної особи-підприємця Звади Тетяни Юхимівни, м. Старокостянтинів, Хмельницька область

про стягнення 42327,70 грн. заборгованості за теплову енергію.

Без повідомлення (виклику) сторін

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 15.09.2025 відкрито провадження у справі №924/885/25 за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, розміщеним на офіційному сайті КП „Тепловик 06.10.2021. Вказує, що позивач постачає теплову енергію в будинок по АДРЕСА_1 , де знаходиться приміщення відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 29.09.2025 заперечує проти позову. Зазначає, що Зваді Тетяні Юхимівні на праві спільної власності належить частина нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 . Іншим співвласником є Звада Сергій Володимирович. Звертає увагу, що вимоги позивача стосуються сплати заборгованості за теплопостачання всього приміщення. Повідомляє, що в зазначеному приміщенні встановлено індивідуальне електроопалення (електрокотел), стояки, які проходять в приміщенні ізольовані, встановлено окремий вхід до приміщення, що підтверджується актами обстеження приміщення в житловому будинку від 29.12.2021.

Стверджує, що теплова енергія, що надійшла до будинку по АДРЕСА_2 за період з грудня 2021 по квітень 2025 не була розподілена відповідачу, оскільки відповідач не під`єднаний до системи центрального опалення, а транзитні трубопроводи, що проходять до його приміщення є заізольовані.

Вказує, що позивачем не надано детальний помісячний розрахунок як визначалася вартість спожитої теплової енергії. Зазначає, що факт постачання позивачем теплової енергії до спірного не житлового приміщення не підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів.

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (від 07.10.2025) щодо площі магазину, на яку нараховуються послуги, зазначає, що позивачем надані акти обстеження приміщення, що були зроблені з дозволу відповідача та в її присутності, де вказано площа однієї частини магазину 67,72 м.кв. та площа іншої частини магазину 41,3 м.кв. вказує, що нарахування проводиться безпосередньо на приміщення бувших квартир. Сам магазин є одним приміщенням у двох сусідніх будинках за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 16.03.2025 магазину „Апельсин було присвоєно адресу АДРЕСА_2 , бокс 4, загальна площа підтверджується планом приміщення та журналом підрахунку площі.

Щодо визначення відповідачем Зваду Т.Ю., позивач вказує, що саме вона є фізичною особою-підприємцем, яка займається діяльністю в магазину „Апельсин, інші ФОП даним приміщенням не користуються. Доводить до відома суду, що в Господарському суді Хмельницької області розглядалася аналогічна справа №924/607/21 за позовом Старокостянтинівської ЖЕК до ФОП Звада Т.Ю., де було укладено мирову угоду і відповідач визнала борг, нарахований на аналогічну площу 109,2 м.кв. Вважає, що питання площі та відповідача не підлягає доказуванню.

Щодо нарахування на площу, де є індивідуальне опалення, то КП „Тепловик посилається на п. 8 розділу 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та зазначає, що нарахування проводиться лише за опалення місць загального користування. Крім того, додатково проведено корегування із застосуванням коефіцієнту, що враховує площу приміщення з індивідуальним опаленням, як передбачено п. 9 розділу 4 вказаної Методики.

У клопотанні про долучення доказів від 07.11.2025 позивачем надано рахунки на оплату, які надавалися відповідачу протягом періоду, за який виникла заборгованість; показники загальнибудинкового лічильника по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , так як магазин знаходиться вбудовано-прибудований у два будинки. Зазначені докази долучені до матеріалів справи.

Фактичні обставини справи.

13.03.2002 проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця Звади Тетяни Юхимівни, про що видано свідоцтво серія НОМЕР_1 .

25.04.2006 виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради на підставі свого рішення від 16.03.2006, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (будівля магазину „Апельсин), згідно якого власниками приміщення є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (подружжя), які володіють по частки на праві приватної спільної сумісної власності.

11.05.2006 Старокостянтинівським БТІ прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно копії журналу підрахунку площі житлового будинку та плану приміщення, яке знаходиться вул. Івана Франка, 29, бокс 4 загальна площа становить 127,32 м.кв., опалювальна 109,2 м.кв.

06.10.2021 на веб сайті Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради https://www.teplovik.org опубліковано Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 06.10.2021.

Даний договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. (п. 1 Договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та веб сайті комунального підприємства по експлуатації теплового господарства „Тепловик" Старокостянтинівської міської ради, а саме ://www.teplovik.org/?p=2224 (п. 2 договору).

Відповідно до п. 3 договору виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни Виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на офіційному сайті виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та веб-сайті Виконавця. Інформування споживача про намір зміни ціни/тарифу на послугу здійснюється Виконавцем відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Мінрегіону від 5 червня 2018 р. № 130.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 договору).

Відповідно до п. 5 договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з п. 11 договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу).

Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Відповідно до п. 17 договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

Розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" здійснює виконавець (п. 22 договору).

У п. 30 договору передбачено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Відповідно до п. 31 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32 договору).

Згідно з п. 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).

У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу - у такому порядку: в першу чергу - в рахунок плати за послугу; в другу чергу - в рахунок плати за абонентське обслуговування. (п. 37 договору).

Відповідно до пп. 3 п. 41 договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

За пп. 5, 6 п. 42 договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору; на відшкодування збитків у разі наявності порушень у роботі теплового обладнання споживача, що призвели до перебоїв у технологічному процесі постачання теплової енергії.

Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону (п. 44 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51 Договору).

Відповідно до п. 54 договору у разі відключення приміщення споживача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку цей договір не припиняє своєї дії.

У приміщенні магазину „Апельсин за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Франка І, 29, бокс 4 (встановлено індивідуальне електроопалення (електрокотел), що підтверджується: актом приймання-передачі робіт від 20.10.2009 про виконання електромонтажною організацією монтажних робіт по підключенню магазину„Апельсин по вул. Франка, 29; нарядом №122 від 04.12.2009 на підключення до електромереж РЕМ електроустановки магазину „Апельсин; актом допуску на підключення до електричної мережі електроустановки від 04.12.2009; робочим проектом електропостачання магазину та електрокотла.

Також відповідачем надано фото приміщення, електрокотла та ізольованих труб, акт звірки розрахунків між ТОВ „Хмельницькобленергозбут та ФОП Звада С.В.

29.12.2021 комісією КП „Тепловик складено акт обстеження приміщення в житловому будинку по вул. Франка, 29, ФОП Звада Т.Ю., магазин „Апельсин, в якому встановлено, що у приміщенні наявне індивідуальне опалення, стояки опалення проходять в приміщенні, заізольовані, підведена каналізація, є підвальне приміщення та окремий вхід.

Також комісією складено акт обстеження приміщення в житловому будинку по вул. Франка, 33, ФОП Звада Т.Ю., магазин „Апельсин, в якому встановлено, що у приміщенні наявне індивідуальне опалення, стояки опалення проходять в приміщенні, підведена каналізація, є підвальне приміщення та окремий вхід.

Згідно рішення комісії по перевірці скарг, заяв споживачів від 31.12.2021 №358/21 встановлено, що магазин „Апельсин ФОП Звада Т.Ю. знаходиться в житловому будинку по вул. Франка 29, комунікації підведені окремо, стояки опалення проходять в межах приміщення. Комісією вирішено проводити нарахування плати за місця загального користування.

Також у рішенні комісії по перевірці скарг, заяв споживачів від 31.12.2021 №359/22 встановлено, що магазин „Апельсин ФОП Звада Т.Ю. знаходиться в житловому будинку по вул. Франка, 33, комунікації підведені, стояки опалення проходять в межах приміщення. Комісією вирішено проводити нарахування плати за місця загального користування.

Позивачем виставлялися відповідачу рахунки на оплату теплової енергії (з урахуванням коригування за попередні періоди), в які включено вартість послуг за теплову енергію за адресою по вул. Франка 29 та по вул. Франка, 33, а саме: №432 від 21.03.2022 на 4893,12 грн., №699 від 28.04.2022 на 1809,53 грн., №1489 від 23.11.2022 на 221,05 грн., №1781 від 22.12.2022 на 2107,24 грн., №130 від 24.01.2023 на 3628,07 грн., №373 від 20.02.2023 на 3186,39 грн., №624 від 22.03.2023 на 2895,82 грн., №973 від 28.04.2023 на 3137,40 грн., №2012 від 20.11.2023 на 384,37 грн., №2148 від 11.12.2023 на 1529,49 грн., №124 від 18.01.2024 на 1562,48 грн., №271 від 13.02.2024 на 2296,68 грн., №500 від 14.03.2024 на 1544,31 грн., №961 від 30.04.2024 на 1528,40 грн., №1856 від 13.11.2024 на 774,26 грн., №2157 від 20.12.2024 на 1723,21 грн., №4 від 16.01.2025 на 2325,15 грн., №254 від 13.02.2025 на 2106,83 грн., №513 від 19.03.2025 на 2515,08 грн., №928 від 28.04.2025 на 2158,81 грн.

Також 29.08.2025 позивачем висталено відповідачу рахунок на оплату за №1540 за послуги теплової енергії за період з грудня 2021 по квітень 2025 в розмірі 42327,70 грн.

В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі теплоенергії в будинку по вул. Франка, 29 із показниками загальнобудинкового лічильника: від 26.11.2021 38,6930 Гкал, від 28.12.2021 69,9818 Гкал, від 25.01.2022 69,9661 Гкал, від 21.02.2022 55,1380 Гкал, від 28.02.2022 15,0824 Гкал, від 22.03.2022 46,3361 Гкал, від 29.03.2022 55,1423 Гкал, від 22.04.2022 207868 Гкал, від 31.10.22 7,1845 Гкал, від 28.11.2022 38,9319 Гкал, від 31.12.2022 67,1157 Гкал, від 31.01.2023 58,2784 Гкал, від 28.02.2023 52,7849 Гкал, від 31.03.2023 42,5146 Гкал, від 19.04.2023 14,8180 Гкал, від 31.10.2023 12,4104 Гкал, від 30.11.2023 48,5383 Гкал, від 26.12.2023 49,3886 Гкал, від 31.01.2024 71,7804 Гкал, від 29.02.2024 49,257 Гкал, від 31.03.2024 45,8560 Гкал, від 22.04.2024 2,0015 Гкал, від 31.10.2025 24,4960 Гкал, від 30.11.2024 52,3741 Гкал, від 31.12.2024 71,7971 Гкал, від 31.01.2025 63,9306 Гкал, від 28.02.2025 81,3700 Гкал, від 31.03.2025 44,8362 Гкал, від 22.04.2025 23,7867 Гкал, а також по вул. Франка, 33: від 25.01.2022 50,1576 Гкал, від 21.02.2022 55,6511 Гкал, від 22.03.2022 36,3046 Гкал, від 29.03.2022 42,7893 Гкал, від 22.04.2022 46,7694 Гкал, від 31.10.2022 5,885 Гкал, від 28.11.2022 32,2442 Гкал, від 31.12.2022 55,4122 Гкал, від 31.01.2023 49,4411 Гкал, від 28.02.2023 45,1419 Гкал, від 31.03.2023 36,3046 Гкал, від 19.04.2023 12,4367 Гкал, від 31.10.2023 9,5371 Гкал, від 30.11.2023 38,9319 Гкал, від 26.12.2023 40,0019 Гкал, від 31.01.2024 59,7473 Гкал, від 31.03.2024 37,7591 Гкал, від 22.04.2024 1,8988 Гкал, від 31.10.2025 19,7339 Гкал, від 30.11.2024 45,0774 Гкал, від 31.12.2024 59,5108 Гкал, від 31.01.2025 55,2045 Гкал, від 28.02.2025 60,9634 Гкал, від 31.03.2025 34,3962 Гкал, від 22.04.2025 18,5750 Гкал.

У справі наявні Акт від 04.05.2023 про демонтаж засобу вимірювальної техніки за адресою по вул. Франка, 29; Акт від 06.05.2023 про демонтаж засобу вимірювальної техніки за адресою по вул. Франка, 33; Акт від 01.08.2022 про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік, що встановлений за адресою вул. Франка, 29, підвальне приміщення; Акт від 01.08.2022 про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік, що встановлений за адресою вул. Франка, 33, у підвальному приміщенні; Акт про роз пломбування засобу вимірювальної техніки від 07.08.2024 по вул. Франка, 33 у підвальному приміщенні; Акти від 19.02.2024 та від 15.01.2025 про несправність теплового лічильника, що знаходиться за адресою по вул. Франка, 29; Акт від 17.01.2025 про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік, що встановлений за адресою вул. Франка, 29, у підвальному приміщенні; Акт від 26.09.2025 про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік, що встановлений за адресою вул. Франка, 33, у підвальному приміщенні.

Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №313 від 15.09.2022 встановлено позивачу тарифи з 01.10.2022 до 30.09.2023, зокрема, для потреб інших споживачів на теплову енергію 7978,34 грн/Гкал з ПДВ.

Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №354 від 28.09.2023 встановлено позивачу тарифи з 01.10.2023 до 30.09.2024, зокрема, для потреб інших споживачів (крім населення) на теплову енергію 4706,40 грн/Гкал з ПДВ за такими складовими: на виробництво теплової енергії 4210,06 грн/Гкал, на транспортування теплової енергії 405,56 грн/Гкал, на постачання теплової енергії 75,65 грн/Гкал без ПДВ.

Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №357 від 25.09.2024 встановлено позивачу тарифи з 01.10.2024 до 30.09.2025, зокрема, для потреб інших споживачів (крім населення) на теплову енергію 4771,99 грн/Гкал з ПДВ за такими складовими: на виробництво теплової енергії 4129,33 грн/Гкал, на транспортування теплової енергії 543,55 грн/Гкал, на постачання теплової енергії 99,11 грн/Гкал.

За даними позивача, згідно розрахунку заборгованості за період з січня 2022 по липень 2025 заборгованість відповідача станом на 31.07.2025 становить 42327,70 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, розміщеним на офіційному сайті КП „Тепловик 06.10.2021. Зазнає, що нарахування проводилися відповідно до п. 8 розділу 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України 22.22.2018 №315 та включає вартість опалення місць загального користування, яка розподіляється між усіма співвласниками приміщень будинку, а також проведено корегування із застосуванням коефіцієнту, що враховує площу приміщення з індивідуальним опаленням, як передбачено п. 9 розділу 4 вказаної Методики.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Судом враховується, що до 01.05.2019 підприємства теплопостачання надавали комунальні послуги та нараховували плату за них відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (№1875-IV від 24.06.2004) (далі - Закон №1875-IV) та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та договорів, оформлених на підставі типових договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі Правила №630).

Закон №1875-IV втратив чинність 01.05.2019 на підставі нового Закону "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VIII від 09.11.2017) (далі - Закон (№2189-VIII), який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

За ст. 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно абз. 1, 2 ч. 5 ст. 13 Закону №2189-VIII, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону № 2189-VІІІ за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).

Абзацом третім пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії" (далі - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статті 14 Закону (пункт 13 Правил).

08.09.2021 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1022 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, якою викладено в новій редакції Правила надання послуги з постачання теплової енергії. Дана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності 01.10.2021.

Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022:

- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;

- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);

- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.

- споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону №2189-VІІІ (у редакції змін внесених Законом №1060-ІХ) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення його в дію, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.

Водночас, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону.

Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон №2189-VІІІ у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у даній справі. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22, від 09.04.2024 у справі №908/710/23).

Як було встановлено судом, 06.10.2021 на веб сайті Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради https://www.teplovik.org опубліковано Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 06.10.2021 (далі договір).

Даний договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. (п. 1 Договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та веб сайті комунального підприємства по експлуатації теплового господарства „Тепловик" Старокостянтинівської міської ради, а саме ://www.teplovik.org/?p=2224 (п. 2 договору).

Згідно пункту 4 договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Аналіз норм чинного законодавства, зокрема, ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.

З матеріалів справи слідує, що відповідач протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги. При цьому, відповідач не повідомив позивача про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду з умовами Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії.

Суд зауважує, що законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому не підписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не узалежнює його укладеності від обов`язковості підписання заяви-приєднання.

Таким чином, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії шляхом мовчазної згоди в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відтак, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є факт отримання послуги.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач 06.10.2021 опублікував на офіційному сайті виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та веб сайті Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради (які знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет) Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 06.10.2021, за відсутності рішення відповідача про вибір моделі договірних відносин протягом 30-деного строку з моменту опублікування КП "Тепловик" відповідно до вимог Закону №2189-VІІІ Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, суд доходить висновку про те, що зазначений Типовий договір є укладеними між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем у розумінні Закону та Правил) в силу вимог закону та набрав чинності з 05.11.2021, у зв`язку з чим, такий договір є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.

Положеннями ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

25.04.2006 виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради на підставі свого рішення від 16.03.2006, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Франка І, 29, бокс 4 (будівля магазину „Апельсин), згідно якого власниками приміщення є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (подружжя), які володіють по частки на праві приватної спільної сумісної власності.

11.05.2006 Старокостянтинівським БТІ прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З приводу площі магазину, на яку нараховуються послуги, судом враховуються пояснення позивача та надані акти обстеження приміщення в житловому будинку від 29.12.2021, що були зроблені з дозволу відповідача та в її присутності, де вказано, що площа однієї частини магазину 67,72 м.кв. та іншої частини - 41,3 м.кв. Позивач вказує, що нарахування проводиться безпосередньо на приміщення бувши квартир. Сам магазин є одним приміщенням у двох сусідніх будинках за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 16.03.2025 магазину „Апельсин було присвоєно адресу АДРЕСА_2 , бокс 4, загальна площа підтверджується планом приміщення та журналом підрахунку площі.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з п. 11 договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу).

Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Як слідує з матеріалів справи, у приміщенні магазину „Апельсин за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Франка І, 29, бокс 4 (встановлено індивідуальне електроопалення (електрокотел), що підтверджується: актом приймання-передачі робіт від 20.10.2009 про виконання електромонтажною організацією монтажних робіт по підключенню магазину„Апельсин по вул. Франка, 29; нарядом №122 від 04.12.2009 на підключення до електромереж РЕМ електроустановки магазину „Апельсин; актом допуску на підключення до електричної мережі електроустановки від 04.12.2009; робочим проектом електропостачання магазину та електрокотла.

Відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що в приміщенні по вул. Франка, 29, бокс 4 встановлено індивідуальне електроопалення (електрокотел), відповідач не під`єднаний до системи центрального опалення, а транзитні трубопроводи, що проходять до його приміщення є за ізольовані, у приміщенні встановлено окремий вхід до приміщення, що підтверджується актами обстеження приміщення в житловому будинку від 29.12.2021.

Проте, за приписами п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315.

Також, відповідно до п.п. 36, 37, 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії та забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 22.12.2020 року по справі № 311/3489/18, споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування. Так, спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Таким чином, як нормами чинного законодавства, так і положеннями Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії передбачено обов`язок споживача (співвласника нежитлового приміщення у будинку) оплачувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку.

Порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень встановлено Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі Методика)

Відповідно до. п. 1 Методики загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення (ВФС) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання, у тому числі в індивідуальному тепловому пункті.

Пунктом 3 Методики визначено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Розділом IV Методики визначено порядок розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення.

Згідно з п. 12. розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

З огляду на вище викладене, позивачем правомірно здійснювалося нарахування відповідачу плати за теплову енергію (з урахуванням коригування), відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, про що у період з березня 2022 року по квітень 2025 року виставлялися рахунки на оплату, які відповідачем не сплачувалися.

Станом на момент розгляду спору заборгованість відповідача за теплову енергію за вище вказаний період становить 42327,70 грн.

Також суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1, 2 статті 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України). Зазначений висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду від 19.08.2020р. у справі №910/7520/19.

Статтею 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

КП „Тепловик у позові зазначало, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу становить 7000 грн.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2025 між Адвокатом Григорук Сергієм Васильовичем (далі Адвокат) та Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради (далі Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання Адвокатом усіма законним методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів у справах за позовом КП „Тепловик до абонентів щодо стягнення заборгованості (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Гонорар адвоката вказується в акті виконаних робіт в залежності від наданих послуг та сплачується після вступу рішення суду в законну силу (п. п. 4.2., 4.3. договір).

07.10.2025 між Адвокатом Григорук Сергієм Васильовичем (далі виконавець) та Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради (далі замовник) підписано Акт приймання-передачі юридичних послуг про те, що виконавець надав, а замовник прийняв адвокатські послуги у справі №924/885/25 за позовом КП „Тепловик до ФОП Звади Т.Ю. Замовник оплачує виконавцю 7000 грн. згідно договору. В акті зазначено про надання адвокатом наступних послуг:

- ознайомлення з матеріалами та формування позиції 2 год. 2000 грн.;

- написання та подання позовної заяви 2 год. 2000 грн.;

- робота над усуненням недоліків та надання додаткових доказів 2 год. 2000 грн.;

- написання відповіді на відзив та їх обґрунтування 1 год. 1000 грн.

В Акті вказано, що зауважень та претензій щодо надання юридичних послуг у сторін немає.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Таким чином, у разі відсутності клопотання про зменшення витрат, поданого відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд не позбавлений можливості у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України відмовити у розподілі певних витрат, вказавши які саме витрати не підлягають відшкодуванню повністю або частково із наведенням мотивації такого рішення та правових підстав (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2022 у справі № 925/1316/18).

У постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 Верховного Суду викладено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №910/6310/21).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Окрім того, метою стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).

Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 908/314/18, від 12.12.2024 у справі № 920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18, від 25.08.2022 у справі № 911/3323/14.

Судом враховується, що визначені Актом послуги: "ознайомлення з матеріалами та формування позиції" і "написання та подання позовної заяви" є фактично виокремленими послугами, які нерозривно пов`язані та охоплюються послугою з підготовки та подання позовної заяви. Подібного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 30.09.2025 у справі №910/8275/24.

Крім того, послуга з усунення недоліків та надання додаткових доказів пов`язана з недопрацюванням позовної заяви та поданих доказів на підтвердження позовних вимог.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.05.2025 у справі №903/753/22.

З огляду на вищевикладене, надавши оцінку доказам щодо витрат КП „Тепловик на професійну правничу допомогу, встановивши фактичний обсяг наданих послуг, з урахуванням характеру спірних правовідносин, керуючись зокрема, такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, реальність адвокатських витрат та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справ, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 126, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Звади Тетяни Юхимівни ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства „Тепловик Старокостянтинівської міської ради (31101, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Ессенська, 2, блок 4, код 14151464) 42327,70 грн. (сорок дві тисячі триста двадцять сім гривень 70 коп.) заборгованості за теплову енергію, 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) витрат зі сплати судового збору, 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 24.11.2025р.

Суддя О.Є. Танасюк