РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2025Справа № 910/10878/25

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОР Укртранс" (Україна, 46001, м. Тернопіль, вул. Замкова, буд. 6, оф. 46; ідентифікаційний код: 41734384)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (Україна, 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30; ідентифікаційний код: 31681672) в особі Тернопільської дирекції Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (Україна, 46008, м. Тернопіль, вул. Острозького Василя Костянтина, буд. 36, прим. 28; ідентифікаційний код ВП: 40864347)

про стягнення 368 263,34 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство обмеженою відповідальністю "ТОР Укртранс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" в особі Тернопільської дирекції Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (далі - відповідач) про стягнення 368263,34 грн, з яких 281899,52 грн страхового відшкодування, 37597,51 грн пені, 40448,35 грн інфляційних втрат та 8317,96 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором страхування наземного транспорту "КАСКО PRO" № 06-11.27.24.00042 від 18.04.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

12.09.2025 позивачем сформовано в системі "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками, яка 12.09.2025 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

02.10.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 03.10.2025 зареєстрований в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2024 о 08 год. 54 хв. на автостраді Турин - Трієст у муніципалітеті Сан-Стіно-Ді-Лівенца, Італія, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОР Укртранс" та був застрахований у відповідача на підставі Договору добровільного страхування "Каско PRO" від 18.04.2024 № 6-11.27.24.00042 (далі - Договір).

18.06.2024 позивач звернувся до відповідача із Заявою про страхове відшкодування №38999.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №04-D/15/44 від 30.06.2024, складеного суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою - підприємцем Видутою Д.Ю., ринкова вартість автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 409344,62 грн, коефіцієнт фізичного зносу - 0,671, вартість відновлювального ремонту - 485800,83 грн, вартість ремонту з урахуванням зносу - 226820,48 грн.

Відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого автомобіля №240/07/24, складеного суб`єктом оціночної діяльності Штихом М.М., ринкова вартість автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 409344,62 грн, вартість відновлювального ремонту - 485800,83 грн, вартість ремонту з урахуванням зносу - 226820,48 грн, ринкова вартість в післяаварійному стані - 182524,14 грн.

На підставі Страхового акту №ТР-12616 відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 185699,23 грн, яке було перераховано на рахунок позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією платіжної інструкції № 5361 від 01.08.2024.

19.12.2024 за заявою-зверненням позивача судовим експертом Мазуром М.С. було складено Висновок експерта №118/24, яким визначено, що вартість автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування отриманих у ДТП пошкоджень, станом на момент ДТП складає 526760,00 грн, вартість відновлювальних робіт - 1199451,34 грн, вартість придатних для вторинного використання запчастин - 18040,00 грн.

З огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 281899,52 грн, пеню в розмірі 37597,51 грн, інфляційні втрати в розмірі 40448,35 грн та 3% річних в розмірі 8317,96 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством; строк страхового покриття - це період, протягом якого діє страхове покриття та в разі настання страхового випадку під час якого страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату (відшкодування) відповідно до умов договору або законодавства.

За змістом ст. 89 Закону України "Про страхування" страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути, зокрема, майно на праві володіння, користування і розпорядження майном та/або можливі збитки чи витрати. Договором страхування визначаються конкретний об`єкт страхування, з яким пов`язані страхові інтереси страхувальника (іншої особи, визначеної у договорі страхування), та страхові ризики, що пов`язані з цим об`єктом страхування та підлягають страхуванню за цим договором страхування.

Згідно із статтею 979 Цивільного кодексу України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.

Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (ч. 1 ст. 980 Цивільного кодексу України).

Договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом) (ч. 1 ст. 981 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 982 Цивільного кодексу України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 92 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик за договором страхування зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк; у разі настання страхового випадку відшкодувати витрати, понесені страхувальником для запобігання настанню страхового випадку та зменшення наслідків страхового випадку, якщо це передбачено умовами договору страхування; забезпечувати збереження інформації, що становить таємницю страхування, з урахуванням вимог цього Закону.

За змістом ст. 93 Закону України "Про страхування" страхові ризики, які визначаються договором страхування, мають відповідати таким ознакам (крім договорів страхування життя лише з накопичувальною складовою): 1) вірогідність та ймовірність настання; 2) неможливість передбачити конкретний час, місце, обставини настання події, а також розмір шкоди в разі настання страхового випадку; 3) відсутність ймовірності невідворотності настання події в період дії договору страхування, про що страхувальник або страховик заздалегідь були або мали бути повідомлені; 4) настання події спричинить негативні матеріальні наслідки для страхового інтересу страхувальника або інших осіб, визначених у договорі страхування; 5) настання події не пов`язано з навмисними діями страхувальника або інших осіб, визначених у договорі страхування (крім випадків, визначених законом або міжнародним звичаєм), і не передбачає отримання неправомірної вигоди. При укладенні договору страхування, за яким страхуються ризики, пов`язані з майном, страховик має право провести огляд та оцінку об`єкта (об`єктів) страхування та за необхідності за власний рахунок здійснити оцінку з метою встановлення його (їх) реальної вартості. Договір страхування має містити вичерпний перелік винятків із страхових випадків та обмеження страхування, на які не поширюється дія страхового захисту за договором страхування, якщо інше не передбачено законом. Винятки із страхових випадків та обмеження страхування викладаються зрозумілою для страхувальника мовою, не повинні містити суперечностей та допускати неоднозначне тлумачення змісту. Страхове покриття за конкретним договором страхування включає сукупність страхових ризиків, на випадок настання яких здійснюється страхування, об`єкт страхування, строк дії, грошовий еквівалент страхового захисту, а також територію дії страхового захисту. Перелік страхових випадків визначається в договорі страхування за згодою сторін, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 94 Закону України "Про страхування" страхові виплати здійснюються у порядку, визначеному страховим продуктом та договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, страхова виплата виплачується у такій самій частці дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, якщо інше не передбачено умовами договору страхування.

Судом встановлено, що 18.06.2024 внаслідок ДТП за участі застрахованого за Договором автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбувся страховий випадок. Вказана обставина визнається сторонами.

За зверненням позивача, відповідачем було оцінено шкоду та визначено розмір страхового відшкодування, внаслідок чого було здійснено виплату в сумі 185 699,23 грн, за вирахуванням франшизи, несплачених страхових платежів, послуг з евакуації та оціненої відповідачем залишкової вартості пошкодженого ТЗ.

Позивач зазначає, що отриманий ним розмір страхового відшкодування є заниженим, що підтверджується Висновком експерта №118/24 від 19.12.2024.

Пунктом 9.1 частини 2 Договору передбачено, що розмір страхової виплати визначається виходячи з розміру прямих збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, відповідно до умов Договору на підставі:

9.1.1 звітів про оцінку майна, висновків незалежних (у т.ч. судових) експертів, оцінювачів, експертного дослідження;

9.1.2 розрахунку страховика;

9.1.3 рахунку СТО зазначеному (обраному) у п.2.1 частини 1 Договору, який сформовано відповідно до п. 8.1.6 частини 2 Договору.

Відповідно до п. 12.1 частини 1 Договору, розрахунок страхової виплати здійснюється на підставі калькуляції страховика.

Як встановлено судом, відповідачем, згідно з умовами Договору, було проведено оцінку вартості матеріального збитку та здійснено виплату відповідного страхового відшкодування.

Водночас, згідно з п. 9.19 частини 2 Договору, у випадку виникнення суперечок між сторонами про причини страхового випадку та щодо розміру збитків (витрат на відновлення ТЗ) кожна зі сторін має право вимагати проведення незалежної експертизи. Експертиза здійснюється за рахунок сторони, яка вимагала її проведення.

Так, скориставшись своїм правом, позивач звернувся до судового експерта Мазура М.С., яким було складено Висновок експерта №118/24 від 19.12.2024 та визначено, що вартість автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування отриманих у ДТП пошкоджень, станом на момент ДТП складає 526760,00 грн, вартість відновлювальних робіт - 1199451,34 грн, вартість придатних для вторинного використання запчастин - 18040,00 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Відповідач не звертався з вимогою про рецензію поданого позивачем висновку судового експерта, як і не надав суду звіту чи висновку експерта на підтвердження іншого розміру завданих позивачу збитків у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу.

Враховуючи викладене, Висновок експерта №118/24 від 19.12.2024 є належним доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Суд враховує, що Договір укладено відповідно до Загальних умов страхового продукту "Страхування наземного транспорту "КАСКО PRO", затверджених Наказом від 29.02.2024 № 21-ОД, що діють з 05.03.2024, розміщених на веб-сайті страховика за посиланням: https://persha.ua/_files/general_terms_insurance_products/general_terms_kasko_pro.pdf (далі - Загальні умови).

Відповідно до розділу 1 Загальних умов конструктивне повне знищення (конструктивна загибель) - це випадок, коли витрати на ремонт та відновлення ТЗ та/або ДО дорівнюють або перевищують 70% їх дійсної вартості, визначеної на дату настання страхового випадку.

Як вбачається з Висновку експерта №118/24 від 19.12.2024, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ, отже автомобіль вважається конструктивно знищеним.

Відповідно до п. 9.7 частини 2 Договору при конструктивній загибелі ТЗ(ДО) розмір страхової виплати визначається як:

СВ = РВ (або СС) - РВз - Фвик - Спчерг - ПСВ, де:

СВ - страхова виплата у випадку конструктивної загибелі ТЗ (ДО);

РВ - ринкова вартість ТЗ (ДО), визначена на дату настання страхового випадку;

СС - страхова сума ТЗ (ДО), зазначена в Договорі;

Якщо РВ, визначена відповідно до умов Договору більша, ніж СС (страхова сума Застрахованого ТЗ (ДО) за Договором), то при розрахунку страхової виплати в формулі приймається значення СС.

РВз - ринкова вартість ТЗ (ДО) після настання страхового випадку (вартість залишків ТЗ);

Фвик - передбачена Договором франшиза за ризиком «Незаконне заволодіння ТЗ» та при конструктивній загибелі ТЗ;

СПчерг - суми чергових несплачених часток страхової премії за Договором;

ПСВ - попередні страхові виплати за Договором. Показник «ПСВ» не застосовується за умови обрання при укладенні Договору неагрегатної страхової суми. При розрахунку страхової виплати в формулі застосовується найменше значення з двох величин: РВ та CC. При цьому вартість ТЗ після настання страхового випадку (вартість придатних для подальшої експлуатації складових та деталей застрахованого ТЗ) визначається шляхом проведення незалежної оцінки (експертизи) або шляхом визначенням ціни реалізації ТЗ у пошкодженому стані (його складових та деталей) за допомогою онлайн-аукціону з продажів автомобілів - за вибором Страховика. Вартість ТЗ у пошкодженому стані може бути визначена за узгодженням між Страховиком та Страхувальником.

Відповідно до п. 11.2 частини 1 Договору в разі конструктивної загибелі ТЗ франшиза становить 5% від страхової суми. Отже, франшиза дорівнює 5% від 600000,00 грн і становить 30000,00 грн.

Згідно з п. 10.11 частини 2 Договору якщо в частині 1 договору передбачено сплату страхової премії частинами і на дату здійснення страхової виплати не всі чергові частини страхової премії були сплачені, всі несплачені частини страхової премії вираховуються із суми страхової виплати, а сума такого зменшення розміру страхової виплати зараховується страховиком як оплата несплачених чергових частин страхової премії.

Умовами Договору (розділ 16 частини 1) передбачено сплату страхової премії частинами.

Відповідач зазначає, що станом на дату настання ДТП сума несплаченої страхової премії становила - 3*5373,75 грн = 16121,25 грн. Вказана обставина позивачем не заперечується.

Таким чином, враховуючи приписи п. 9.7 частини 2 Договору, розмір страхового відшкодування становить: 526 760,00 - 18 040,00 - 30 000,00 - 16 121,25 = 462 598,75 грн.

Окрім того, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на транспортування у розмірі 5 000,00 грн.

Таким чином, загальний розмір грошового зобов`язання складає 467 598,75 грн.

В матеріалах справи наявні докази сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 185699,23 грн, а відтак стягненню з відповідача підлягає заборгованість (несплачена частина страхового відшкодування) у розмірі 281899,52 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить також стягнути з відповідача пеню в розмірі 37597,51 грн, інфляційні втрати в розмірі 40448,35 грн та 3% річних в розмірі 8317,96 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором.

Зі змісту наведених вище норм вбачається, що обов`язковою умовою для нарахування неустойки, інфляційних втрат та 3% річних є порушення боржником строку виконання зобов`язань, на що й посилається позивач.

Водночас суд констатує, що відповідачем було виконано умови Договору в межах його компетенції, а саме проведено розрахунок страхового відшкодування з урахуванням отриманих від суб`єктів оціночної діяльності звітів, а також здійснено виплату страхового відшкодування у визначеному ним відповідно до умов Договору розмірі.

При цьому право позивача на отримання страхового відшкодування у більшому розмірі (з урахуванням Висновку судового експерта) не є безумовним, оскільки відповідач мав бути принаймні належним чином повідомлений про наявність такого Висновку експерта, за-для здійснення доплати страхового відшкодування.

Однак, позивачем не надано доказів звернення до відповідача із запереченнями щодо розміру сплаченого страхового відшкодування, а також доказів направлення Висновку судового експерта.

Зважаючи на викладене, відповідачем не було порушено строк виконання грошового зобов`язання в частині доплати страхового відшкодування в розмірі 281899,52 грн, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення сум неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 281899,52 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3382,79 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 1036,37 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (Україна, 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30; ідентифікаційний код: 31681672) в особі Тернопільської дирекції Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (Україна, 46008, м. Тернопіль, вул. Острозького Василя Костянтина, буд. 36, прим. 28; ідентифікаційний код ВП: 40864347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОР Укртранс" (Україна, 46001, м. Тернопіль, вул. Замкова, буд. 6, оф. 46; ідентифікаційний код: 41734384) заборгованість у розмірі 281899 (двісті вісімдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 52 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3382 (три тисячі триста вісімдесят дві) грн 79 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1036,37 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.11.2025.

Суддя О.В. Нечай