СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

26 листопада 2025 року м. Харків Справа №922/2151/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Редея Олександра Петровича (вх.№2292Х від 30.10.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 у справі №922/2151/25 (м. Харків, суддя Пономаренко Т.О., повне рішення складено 21.08.2025)

за позовом Харківського обласного центру зайнятості, м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця Редея Олександра Петровича, м. Харків,

про стягнення коштів мікрогранту, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 Харківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Редея Олександра Петровича, в якій просив суд:

- стягнути з фізичної особи-підприємця Редея Олександра Петровича (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на рахунок уповноваженого банку, з якого здійснювалося перерахування мікрогранту, за наступними реквізитами: отримувач: AT "Ощадбанк", код отримувача: 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: AT "Ощадбанк", рахунок отримувача: НОМЕР_2 , призначення платежу: "Повернення гранту (мікрогранту) ФОП Редея Олександра Петровича (РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів мікрогранту в сумі 250 000,00 грн.;

- стягнути з фізичної особи-підприємця Редея Олександра Петровича (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківського обласного центру зайнятості (, вул. Громадського Олега, 1-А, м. Харків, 61068, рахунок UА7099650, Держказначейська служба України, м. Київ) суму сплаченого при подачі позову до суду судового збору - 3750,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання мікрогранту в частині створення протягом 6 місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку двох робочих місць з працевлаштуванням на них осіб на строк не менш як на 24 місяці.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 позов Харківського обласного центру зайнятості до Фізичної особи-підприємця Редея Олександра Петровича про стягнення коштів мікрогранту - задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Редея Олександра Петровича на рахунок уповноваженого банку, з якого здійснювалося перерахування мікрогранту, за наступними реквізитами: отримувач: AT "Ощадбанк", код отримувача: 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: AT "Ощадбанк", рахунок отримувача: НОМЕР_2 , призначення платежу: "Повернення гранту (мікрогранту) ФОП Редея Олександра Петровича (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму коштів мікрогранту в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Редея Олександра Петровича на користь Харківського обласного центру зайнятості суму сплаченого при подачі позову до суду судового збору у розмірі 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Постановлено видати накази після набрання рішенням законної сили.

Фізична особа - підприємець Редей Олександр Петрович з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог; на період розгляду справи в суді апеляційної інстанції зупинити виконання оскаржуваного судового рішення від 21.08.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2151/25. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

06.11.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2151/25 (вх.№12955).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Редея Олександра Петровича (вх.№2292Х від 30.10.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 у справі №922/2151/25 залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

Підставою залишення апеляційної скарги без руху стала відсутність доказів сплати судового збору при поданні апеляційної скарги та відсутність доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№13517 від 21.11.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 11.11.2025. Зокрема, апелянтом надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами поважності причин його пропуску та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши подане апелянтом клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

В обґрунтування наведеного клопотання апелянт посилається на те, що він є малозабезпеченою особою, підприємницька діяльність не ведеться у зв`язку із її припиненням, доходів він не має, сплатити судовий збір не має можливості.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Так, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Згідно з частиною 2 статті 8 зазначеного вище Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Положення ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» містять виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18.

Отже, єдиною підставою за якою суд має право (однак не зобов`язаний) відстрочити чи розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати є врахування судом майнового стану заявника.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Натомість, визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від поданих доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі №686/114/16-ц, положення Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Kniat v. Poland», заява №71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland», заява №73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі №905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Тобто, підтвердження рівня майнового стану сторони має бути повним та всестороннім, для чого особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна обґрунтувати та підтвердити свої доводи відповідними доказами, які б відображали усі аспекти майнової неспроможності сплатити передбачений законом розмір судового збору.

Скаржником на підтвердження факту неспроможності сплати судового збору до свого клопотання додано довідки Пенсійного фонду України Форма ОК-5 від 17.11.2025 за звітні періоди 2005, 2006, 2007, 2014, 2016, 2019-2023 роки, Форма ОК-7 від 17.11.2025 за звітні періоди 2014, 2016, 2019, 2020-2023 роки та Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.06.2025, відповідно до якої припинено підприємницьку діяльність ФОП Редея Олександра Петровича, про що 11.06.2025 внесено відповідний запис.

Проте, вказані довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7 сформовані не за попередній календарний рік (2024), а за період з 2005 по 2023 рік включно, що не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір» для застосування частини 2 статті 8 цього Закону. Не надано й довідки, виданої органом Державної податкової служби України, про відсутність доходів за попередній календарний рік. Належних доказів того, що апелянт є малозабезпеченою особою, ним також не надано.

Інших умов, які можуть бути підставою для звільнення скаржника від сплати судового збору відповідно до положень ст.8 Закону України «Про судовий збір», апелянтом не наведено.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Водночас, діючи добросовісно, апелянт не був позбавлений можливості надати інформацію щодо наявності/відсутності коштів на рахунках в тих банківських установах, які обслуговують відповідача, наявності/відсутності рухомого та нерухомого майна та неможливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Таким чином, апелянтом не надано документів на підтвердження скрутного майнового стану та не зазначено обставин, які б перешкоджали йому сплатити мінімальний розмір судового збору при зверненні до суду з даною апеляційною скаргою.

Отже, оцінивши доводи апелянта, наведені в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору та додані до нього докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, №28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд наголошує, що звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи, підтвердженим належними доказами.

Таким чином, Фізичної особою - підприємцем Редеєм Олександром Петровичем у визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 у справі №922/2151/25 строк, не було усунуто недоліки поданої ним апеляційної скарги, а також не доведено наявності правових підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Поряд із наведеним, у рекомендаціях від 02.03.2022, прийнятих Радою суддів України, вказано про необхідність виважено підходити до питань, пов`язаних із поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 03.02.2025 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 №4643-IX).

Відповідно до статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06.12.2007).

Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі Волчлі проти Франції (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007).

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

При цьому, надмірний формалізм під час відмови у розгляді заяви скаржника, суттєво обмежує його право на звернення до суду, що є порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.12.2016 у справі «ТОВ «ФРІДА» проти України»).

Тобто, суд має дотримуватися розумного ступеня пропорційності, зокрема, ураховувати, чи вживалися скаржником заходи для реалізації свого права на подання скарги у розумні інтервали часу, уникати надмірного формалізму та непропорційності між застосованими засобами та поставленою метою.

Враховуючи, що апелянт частково усунув недоліки, вказані в ухвалі від 11.11.2025, що свідчить про намір ініціювання апеляційного оскарження, з метою уникнення надмірного формалізму, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне продовжити строк для повного усунення недоліків поданої апеляційної скарги. А саме, апелянт повинен надати докази сплати судового збору у розмірі 4500,00 грн.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог статті 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції роз`яснює скаржнику, що згідно з п. 4 ст. 174, п. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, у разі не усунення у визначений судом строк недоліків, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась зі скаргою.

Керуючись статтями 119, 174, 232, 234, 235, п.2 ч. 3 ст. 258, ст. 260 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця Редея Олександра Петровича про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2.Продовжити Фізичній особі - підприємцю Редею Олександру Петровичу строк на усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 у справі №922/2151/25.

3.Встановити Фізичній особі - підприємцю Редею Олександру Петровичу строк на усунення недоліків - протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

4.Повідомити апелянта про можливість подати заяву про усунення недоліків у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги».

5.Повідомити апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

6.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян