ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" листопада 2025 р. м. Київ

Справа № 911/3552/25

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська злагода» до фізичної особи-підприємця Волинець Ольги Олексіївни про стягнення 9 391грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська злагода» (далі позивач, ТОВ «УЗ») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Волинець Ольги Олексіївни (далі відповідач, ФОП Волинець О.О.) про стягнення 9 361грн основного боргу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки від 06.08.2025 №809 в частині оплати переданого товару в установлений договором строк.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що відповідна позовна заява подана без дотримання вимог законодавства, чинного на момент її подання.

Так, в силу п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позовна заява має містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Поряд з цим, окрім зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, позивач, відповідно до ч.2 ст.164 ГПК України, зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач посилається на те, що представники позивача неодноразово зверталися до відповідача з вимогами повернути борг, однак, на підтвердження відповідних обставин доказів звернення з такими вимогами до відповідача направлення/вручення відповідних вимог не долучає.

Між тим, в силу ч.ч.1,3,4 ст.74 ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Як визначено ч.2 ст.80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У поданій позовній заяві не вказано, що не можуть бути подані разом із позовною заявою відповідні докази (їх копії), що підтверджують обставини, на які позивач посилається - звернення до відповідача з вимогами повернути борг.

Поряд з цим, згідно п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В силу з ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат.

Як визначено ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, в силу ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028грн.

З огляду на те, що позовну заяву ТОВ «УЗ» подало в електронній формі через систему «Електронний суд», судовий збір, враховуючи ціну позову, підлягає сплаті у розмірі 2 422,40грн (9 391:100*1,5

Водночас, позивач не надав доказів сплати судового збору з поданої позовної заяви у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40грн з поданої позовної заяви.

Також, відповідно до ч.1 ст.172 ГПК України: позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення; таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Докази виконання вимог вищевказаної норми, як установлено п.1 ч.1 ст.164 ГПК України, додаються до позовної заяви.

Як визначено ч.ч.1, 4 ст.6 ГПК України, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система, що відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.7 ст.42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Абзацом 2 ч.7 ст.42 ГПК України передбачено, що якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Втім, відповідач, який є фізичною особою-підприємцем, не входить до переліку осіб, які відповідно до ч.6 ст.6 ГПК України мають обов`язок зареєструвати електронний кабінет.

Отже, позивач зобов`язаний на виконання положень ч.1 ст.172 ГПК України направити відповідачу позовну заяву з додатками.

Однак, доказів направлення відповідачу позовної заяви з усіма доданими до неї додатками позивач не долучає.

Недотримання вимог ст.ст.162, 164, 172 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом надання (з підтвердженням направлення відповідачу) доказів: у підтвердження обставин, на які позивач посилається у поданій позовній заяві та які не надав (звернення до відповідача з вимогами про повернення боргу); сплати судового збору у розмірі 2 422,40грн; направлення відповідачу копії позовної заяви з усіма документами, які долучені до позовної заяви.

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя А.Р. Ейвазова