УХВАЛА

24 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 922/1537/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Багай Н.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державної установи "Харків-Арена",

про розірвання договору оренди та повернення орендованого державного майна

ВСТАНОВИВ:

03.11.2025 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 у справі № 922/1537/25, подана 03.11.2025 через систему «Електронний суд».

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена", Верховний Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі №922/1537/25 позов задоволено частково; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" повернути балансоутримувачу - Державній установі "Харків-Арена" шляхом підписання акту приймання-передавання про повернення майна державне окреме індивідуально визначене майно нежитлові приміщення (або їх частини), що знаходяться на першому, другому та третьому поверхах Південної трибуни стадіону "Металіст", літ. "В-3", загальною площею 3227,58 метрів квадратних, за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська (Георгія Тарасенка), 65. Закрито провадження у справі в частині вимог про розірвання договору оренди №170А-17 від 27.06.2017, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" звернулась до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі № 922/1537/25 скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю. Крім того скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі №922/1537/25. В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження заявник зазначав, що отримав копію оскаржуваного рішення 08.09.2025 під розписку безпосередньо в суді першої інстанції, оскільки Електронний кабінет відсутній, а рекомендований лист з копією судового рішення на поштове відділення скаржника не надходив.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2025 року визнано неповажними підстави пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі №922/1537/25, апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту встановлений 10-денний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі №922/1537/25 з наданням доказів, що їх підтверджують.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" на рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі №922/1537/25 на підставі пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не надано суду апеляційної інстанції інших обґрунтованих причин об`єктивної неможливості звернення (існування незалежних від волі апелянта перешкод) до суду з апеляційною скаргою.

Верховний Суд погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Наведене кореспондується з положеннями частини першої ГПК України, згідно з якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Положення ГПК України не визначають вичерпного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, тому у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому з огляду на вимоги статей 13, 74 ГПК України заявник повинен довести обставини, на які він посилається як на поважні причини пропуску встановленого законом строку, шляхом подання відповідних доказів. Без доведення заявником таких обставин підстави для поновлення пропущеного строку та розгляду відповідної заяви у суду відсутні.

Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк. У разі пропуску строку на апеляційне оскарження заявник повинен: 1) порушити питання про поновлення цього строку шляхом заявлення відповідного клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги; 2) клопотання повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

При цьому, поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, оскаржуване рішення ухвалено 13.08.2025, повний текст рішення підписано 14.08.2025, отже останнім днем звернення із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі №922/1537/25 є 03.09.2025.

Із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі №922/1537/25 скаржник звернувся 16.09.2025, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що на поштову адресу скаржника було направлено копію рішення від 13.08.2025 (номер поштового відправлення №461), яка була повернута до суду першої інстанції з довідкою поштової установи від 23.08.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою.

Крім того, поштові відправлення на адресу скаржника з ухвалами суду про призначення справи до розгляду, а також рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі № 922/1537/25, були повернуті на адресу суду із відміткою "відсутність адресата за вказаною адресою".

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд апеляційної інстанції врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17, згідно з якою у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржуване рішення прийнято судом 13.08.2025, представник відповідача - Романенко Є.В. був присутнім у судовому засіданні, отже заявник був обізнаний з прийняттям судом рішенням та мав можливість отримати його копію у будь-який час.

Верховний Суд також наголошує, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою контакт-центру суду та/або за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Апеляційним судом встановлено, що рішення Господарського суду Харківської області від 13.08.2025 у справі № 922/1537/25 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.08.2025.

Отже, скаржник не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з рішенням суду від 13.08.2025 у справі № 922/1537/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.09.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" про роз`яснення судового рішення повернуто без розгляду, що спростовує доводи заявника щодо необізнаності з повним текстом рішення.

Отже, скаржник, який є учасником справи, був обізнаним про прийняття оскаржуваного рішення у справі, та, з урахуванням покладених на нього процесуальних прав та обов`язків, в т. ч. щодо обов`язкової реєстрації юридичних осіб в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (у даному випадку лише 26.09.2025), якими він як сторона по справі повинен користуватися добросовісно на рівні з іншими сторонами, мав вчасно скористатися своїм правом на його оскарження в апеляційному порядку.

Таким чином, як обґрунтовано зазначив апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі, звертаючись із апеляційною скаргою 16.09.2025 скаржник не наводить обґрунтованих підстав з підтверджуючими доказами такого зволікання та неможливості звернення до суду з апеляційною скаргою раніше.

У такий спосіб, зазначені доводи скаржника, не спростовують правильності процесуальних дій суду апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачене Господарським процесуальним кодексом України.

Приписами частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", умови прийнятності касаційної скарги, згідно норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Отже, приписи чинного господарського процесуального законодавства надають Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, що повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

За таких обставин Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 у справі № 922/1537/25 на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Арена" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 у справі № 922/1537/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді: Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай