ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
17.11.2025 Справа №905/843/25
Суддя - Говорун О.В.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги".
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Егріком".
Про стягнення 121590,39 грн.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Егріком" про стягнення 121590,39 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг від 08.06.2021, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, 3 проценти річних та інфляційні втрати.
До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що ним електрична енергія в березні червні, серпні, вересні та грудні 2023 року не споживалась та була спожита іншою особою.
15.01.2023 між ТОВ "Егріком", особою 2 та особою 3 укладений договір №12/23 на спільне безоплатне користування нерухомим майном, відповідно до умов якого сторона 3 зобов`язана відшкодувати відповідачу, зокрема, всі витрати за комунальні послуги, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору.
Також між відповідачем, особою 2 та 3 укладений договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію згідно з умов якого сторона 3 відшкодовує витрати, понесені відповідачем з оплати електричної енергії яка була спожита стороною 2.
Договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, яким передбачений обов`язок відшкодувати відповідачу витрати з оплати електричної енергії під час дії цього договору, стороною 3 не підписаний. Сторона 3 не розрахувалась з відповідачем за споживання електричної енергії.
Відповідач зазначив, що позивач не надав доказів, що підтверджують споживання електроенергії саме відповідачем за період березень-червень 2023 року, серпень-вересень 2023 року та грудень 2023 року.
Представник відповідача у відзиві просить суд зупинити провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №908/1162/23 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та залучити до участі у справі особу 3, як співвідповідача.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що договір про постачання електричної енергії споживачу №563, укладений між позивачем та відповідачем не встановлює, що обов`язок з оплати за спожиту електричну енергію покладається на третіх осіб та не створює такого обов`язку для третьої особи, а навпаки, передбачає, що зобов`язання за договором щодо оплати здійснюється споживачем за договором особисто.
Договір №12/2023 від 15.01.2023 на який посилається відповідач, жодним чином не встановлює жодних прав та обов`язків для позивача. Зазначений договір також жодним чином не змінює зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору.
З аналізу умов договору № 12/2023 від 15.01.2023, зокрема, п.п. 3.2. та 8.2. випливає, що особа 3 має зобов`язання саме перед відповідачем щодо проведення розрахунків за комунальні послуги. Зміст цього договору передбачає, що відповідач не відповідає за зобов`язаннями особи 3, останній не відповідає за зобов`язаннями відповідача.
Згідно з п. 1 договору № 12/2023 від 15.01.2023, відповідач надав можливість стороні 2 на спільне безоплатне користування майном.
Виконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо оплати за поставлену електричну енергію, не позбавляє відповідача права вимоги до третьої особи у відповідному розмірі.
Щодо залучення особи 3 як співвідповідача представник позивача зазначає, що вказана особа не є суб`єктом спірних правовідносин, а договір від №12/2023 від 15.01.2023 не стосується предмета спору, а тому підстави для залучення вказаної особи як співвідповідача відсутні.
Щодо зупинення провадження у справі №905/843/25 до розгляду справи №908/1162/23 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, представник позивача зазначає, що справи № 908/1162/23 та № 905/843/25 не є подібними. Оскільки у справі №908/1162/23 розглядається питання щодо постачання електричної енергії на тимчасово окуповану територію, тоді як у справі №905/843/25 електрична енергія постачалась до відповідача, що знаходиться у м. Курахове, яке у період постачання березень-червень, серпень, вересень та грудень 2023 року не відносилось до тимчасово окупованої території. Отже, представник позивача просить відмовити в задоволенні вказаного клопотання.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Правове регулювання правовідносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII та Правилами роздрібного ринку електричної енергії", затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018р (далі ПРРЕЕ).
Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 14.06.2018 № 429, ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам.
Відповідно до п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
З 01.01.2019 ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" виконує функції постачальника універсальних послуг, протягом періоду визначеного абз.4 п.13 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі Закон).
За змістом абз.5 п.13 розділу XVII Закону, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Згідно з п.7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Відповідач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) шляхом підписання заяви-приєднання 08.06.2021 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с.25).
За таких обставин між Товариством з обмеженою відповідальністю ""Донецькі енергетичні послуги" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Егріком" (далі - споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір, а.с.20-24).
Зазначений Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладений сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком до цього договору.
Згідно з п.2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 5.7 договору, ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Згідно з п.5.8 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
За змістом п.5.10 договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Додатком 2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг комерційна пропозиція "Універсальна" постачальника універсальних послуг визначені умови комерційної пропозиції "Універсальна" постачальника універсальних послуг ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" для малих не побутових споживачів (а.с.26-28).
Відповідно до пункту 5 Комерційної пропозиції, розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена Споживачем у строк не більше 5-ти робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку. Рахунок за фактичне споживання формується Споживачем самостійно в сервісі "Особовий кабінет" з моменту реєстрації Споживача в сервісі не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду.
Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (п.13.1 договору).
Вказані рахунки та акти були направлені на електронну адресу відповідача (а.с.49-55).
Відповідачем було здійснено оплати у червні 2021 року у загальному розмірі 7311,53 грн, з яких після погашення заборгованості попередніх періодів, суму у розмірі 1837,05 грн позивачем було зараховано в рахунок погашення заборгованості за березень 2023 року (а.с.18-19).
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення саме з нього заборгованості за спожиту електричну енергію, оскільки електрична енергія була спожита іншою юридичною особою, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.
Сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є лише позивач та відповідач.
За умовами цього договору жодна інша юридична особа не брала на себе зобов`язань з оплати за спожиту електричну енергію.
Укладання відповідачем договору щодо безоплатного користування нерухомим майном з іншою юридичною особою не звільняє відповідача від оплати за спожиту електричну енергію за укладеним з позивачем договором.
Судом також враховано, що п.3.2 договору про безоплатне користування нерухомим майном визначено, що сторона 3 зобов`язана відшкодувати відповідачу всі витрати за комунальні послуги, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору.
Отже, сторона 3 саме відшкодовує відповідачу (а не сплачує позивачу) витрати за комунальні послуги.
Не відшкодування стороною 3 відповідачу таких витрат не може бути підставою для звільнення відповідача від здійснення оплати за спожиту електричну енергію.
Не здійснення відшкодування витрат за комунальні послуги стороною 3 на користь відповідача може бути підставою для звернення відповідача до суду з вимогою про стягнення понесених відповідачем витрат за комунальні послуги.
Аналогічний за змістом висновок суд робить також із договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, який доданий представником відповідача до відзиву.
Щодо залучення до участі у справі другого відповідача (співвідповідача) - особи 3, суд зазначає.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 162 ГПК України викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
За змістом ч.1 ст. 48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.
Отже, залучення у справі співвідповідача можливе лише за наявності відповідного клопотання позивача.
Відповідного клопотання від позивача не було подано до суду.
Ба більше, позивач у відповіді на відзив заперечував щодо необхідності залучення до участі у справі особу 3 як співвідповідача.
За таких обставин, підстави для залучення особи 3 як співвідповідача відсутні.
Щодо клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду об`єднаною палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи 908/1162/23 суд зазначає.
Відповідно до ч.7 ст.228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
В той же час, станом на дату ухвалення рішення у справі №905/843/25, Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалене рішення у справі №908/1162/23.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для зупинення провадження в цій справі.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд
Позов задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Говорун