ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/993/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., за участю секретаря судового засідання Мельник І.В.,

розглянувши справу у порядку загального позовного провадження

за позовом Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ", м. Київ

до відповідача Виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області, м. Хуст Закарпатської області

про стягнення 1 254 382,09 грн

За участю представників:

позивача Вага Ю. В., адвокат, ордер серія АІ № 1984009 від 26.08.2025 - в режимі відеоконференції

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Український державний науково-дослідний та проектний інститут "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області про стягнення заборгованості за договором № 377-АВ/134 від 21.05.2019 в загальній сумі 1 254 382,09 грн, з яких 644 860,40 грн основного боргу, 514 450,33 грн інфляційних втрат та 95 071,36 грн 3 % річних, обґрунтовуючи позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині повної оплати виконаних позивачем проектних робіт.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/993/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 01.10.2025 о 10:00 год. та встановити сторонам у справі строк для подання до суду заяв по суті спору.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.10.2025 суд відклав підготовче засідання у справі з підстав, наведених у ній на 08.10.2025 о 12:00 год.

08.10.2025 за вх.№ 02.3.1-02/8748/25 до початку підготовчого засідання через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, та відповідно до якого останній повідомив суд, що позовні вимоги не визнає.

За результатами підготовчого засідання 08.10.2025 за участю уповноваженого представника позивача судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 907/993/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.10.2025.

В судовому засідання 23.10.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 240 ГПК України в судовому засіданні 23.10.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань з повної оплати виконаних позивачем проектних робіт "Реставрація пам`ятки архітектури національного значення (oxop.№ 210/0) Руїн замку (ХІ-ХІІ ст., XIV- XVI ст.) в м. Хуст Закарпатської області. Протиаварійні роботи" за укладеним між сторонами договором № 377-АВ/134 від 21.05.2019.

Відзив відповідача.

Відповідачем не подано відзив у розумінні статті 165 ГПК України, водночас за змістом поданого суду клопотання 08.10.2025 за вх.№ 02.3.1-02/8748/25 відповідач проти позову заперечує.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Між Українським державним науково-дослідним та проектним інститутом "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" як Виконавцем та Виконавчим комітетом Хустської міської ради Закарпатської області як Замовником 21.05.2019 укладено договір № 377-АВ/134 (далі також Договір), пунктом 1.1 якого визначено, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе виконання проектних робіт "Реставрація пам`ятки архітектури національного значення (oxop.№ 210/0) Руїн замку (ХІ-ХІІ ст., XIV-XVI ст.) в м. Хуст Закарпатської області. Протиаварійні роботи" (далі також Проектна документація).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що за виконані роботи, зазначені в пункті 1.1 цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю 1 494 860,40 грн; вартість робіт, які доручається виконати Виконавцю згідно з бюджетними призначеннями на 2019 рік складає 300 000,00 грн.

Відповідно до умов пункту 2.5 Договору розрахунок за виконані роботи проводиться згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт протягом 10 днів з моменту їх підписання.

Обсяг робіт був визначений сторонами в укладених до договору Додатках №1 "Договірна ціна" та Додатках №2, що оформлені Кошторисами №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7.

Як встановлено судом, сторонами укладено Додаткову угоду № 1 від 26.12.2019, якою до пункту 2.1 Договору внесені зміни, з урахуванням чого вартість робіт, які доручалося виконати позивачу згідно з бюджетними призначеннями на 2019 року склала 500 000,00 грн.

За наслідками 2019 року сторонами підписано акт виконаних робіт № 433/АВ від 05.06.2019 на суму 300 000,00 грн, який оплачено 06.06.2019 та акт виконаних робіт №466/АВ від 26.12.2019 на суму 200 000,00 грн, який оплачено 26.12.2019.

В свою чергу, проектна документація вартістю 1 494 860,40 грн була повністю виготовлена позивачем станом на 26.12.2019, на підтвердження чого останнім додано до матеріалів справи:

- лист (заявку) № 2461/02.17, направлений відповідачем Державному підприємству "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" (далі також Інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ") щодо розгляду проектно-кошторисної документації "Реставрація пам`ятки архітектури національного значення (oxop.№ 210/0) Руїн замку (ХІ-ХІІ ст., XIV-XVI ст.) в м. Хуст Закарпатської області. Протиаварійні роботи" для отримання експертного звіту;

- експертний звіт № 46/е/20 від 07.02.2020, виданий Інститутом "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" за наслідком проходження Проектною документацією державної експертизи;

- лист Міністерства культури та інформаційної політики України листом № 405/6.11.1 від 12.08.2020, за змістом якого Міністерством погоджено поданий відповідачем робочий проект протиаварійних робіт на пам`ятці архітектури національного значення "Руїни замку" у місті Хуст Закарпатської області (охор. №210).

Таким чином, судом встановлено, що станом на 26.12.2019 Проектна документація була виконана.

Окрім цього, судом встановлено, що 22.07.2020 сторонами було укладено Додаткову угоду № 2, відповідно до якої вартість робіт, які доручається виконати позивачу згідно з бюджетними призначеннями на 2020 рік складає 150 000,00 грн.

За наслідком укладення цієї угоди сторонами підписано акт здачі-приймання виконаних робіт № 498/АВ від 18.08.2020 на суму 150 000,00 грн, який відповідачем оплачено 19.08.2020.

Отже, у зв`язку із проведеним платежем станом на серпень 2020 року заборгованість відповідача складала 844 860,40 грн, внаслідок чого позивачем 08.09.2020 поштовим оператором "Нова пошта" (експрес-накладна № 7114; отримано відповідачем 10.09.2020) було направлено відповідачу акт виконаних робіт № 498-1/АВ на суму 844 860,40 грн. За доводами позивача, відповідачем цей акт не підписано з посиланням на відсутність фінансування.

Як зазначає позивач, в подальшому останнім також направлялись відповідачу додаткова угода № 3 від 16.04.2021, акт № 507/АВ на суму 200 000,00 грн, які відповідачем підписано та оплачено 06.05.2021 та акт № 507-1/АВ на залишок боргу в розмірі 644 860,40 грн (з загального залишку боргу в сумі 844 860,40 грн), який відповідачем не підписано та не оплачено.

Листом від 10.05.2024 № 36/а позивач звертався до відповідача з приводу погашення боргу, на що останній листом від 14.06.2024 № 2049/02-17 відмовився від погашення боргу з посиланням на закінчення терміну дії Договору та відсутністю бюджетних призначень на 2024 рік.

Також позивачем направлялися відповідачу цінним листом з описом вкладення вимоги про погашення боргу від 31.07.2025 (відправлено 02.08.2025) та від 12.08.2025 (відправлено 13.08.2025), до яких повторно додавався акт виконаних робіт № 507-1/АВ на суму 644 860,40 грн з кошторисами, та які (вимоги), за доводами позивача, залишені відповідачем без відповіді.

Таким чином, виконані позивачем роботи вартістю 644 860,40 грн (1 494 860,40 грн 850 000,00 грн) залишилися відповідачем неоплаченими, що і стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Щодо спірних правових відносин.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України (далі ГК України в редакції чинній на час спірних правовідносин) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, який регулюється главою 61 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 статті 838 ЦК України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами (частина 4 статті 882 ЦК України).

Поряд з цим, пунктом 1 частини 1 статті 889 ЦК України визначено обов`язок замовника сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

В свою чергу, як передбачено пунктом 2.5 Договору, розрахунок за виконані роботи проводиться згідно акта здачі-приймання виконаних робіт протягом 10 днів з моменту їх підписання.

Тобто, за умовами Договору строк оплати робіт обчислюється від дати підписання сторонами акта виконаних робіт.

При цьому частиною 3 статті 212 ЦК України визначено, якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Правова позиція Верховного Суду, викладена в тому числі у постановах від 23.04.2025 у справі № 908/2403/22, від 31.05.2022 у справі № 916/693/21, від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19, щодо застосування вказаних вище норм права стосовно акта виконаних робіт, підписаного однією стороною, зводиться до такого. Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. При цьому підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладено саме на замовника. Якщо замовник у порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України.

Судом також встановлено, що позивач повністю виконав зобов`язання за Договором щодо проведення проектних і пошукових робіт, водночас відповідач, отримавши матеріальний результат робіт (Проектну документацію) та фактично їх прийнявши, вартість таких робіт у повному обсязі не сплатив.

При цьому суд враховує відсутність у матеріалах справи заперечень відповідача щодо якості, або ж неповноти виконаних позивачем робіт за Договором.

Тому, з урахуванням змісту частини 3 статті 212, частин 1 та 2 статті 853 ЦК України вважається, що обов`язок з оплати відповідачем цих робіт є таким, що настав. Датою, від якої має відраховуватися 10 денний період суд вважає дату, за якою достовірно підтверджується виконання повного обсягу робіт за договором, а саме 26.12.2019 (дата заявки № 2461/02.17 відповідача до Інституту "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" про здійснення державної експертизи виконаної в повному обсязі Проектної документації), але не пізніше 10.09.2020 дати отримання експрес-накладної № 7114, згідно з якою представником позивача на ім`я начальника відділу містобудування та архітектури відповідача було направлено акт виконаних робіт № 498-1/АВ на суму 844 860,40 грн, який відповідачем не підписано.

Таким чином, матеріали справи не містять підтвердження виконання Замовником обов`язку з оплати робіт у передбачений Договором порядок і строк.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача 644 860,40 грн основного боргу за Договором.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання в повному обсязі, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 514 450,33 грн інфляційних втрат та 95 071,36 грн 3 % річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати виконаних робіт у передбачений договором порядок і строк, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат є правом кредитора (позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язанні, що в даному випадку допущено відповідачем та водночас є підставою для настання для останнього відповідних правових наслідків, передбачених частиною 2 статтею 625 ЦК України.

Так, в разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Так, у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування 3 % річних та інфляційні втрати на суму заборгованості, яка не сплачена відповідачем у встановлений в Договорі строк.

Суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних (період нарахування: з 22.09.2020 по 19.08.2025), а також інфляційних втрат (період нарахування: жовтень 2020 року по липень 2025 року) в інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", встановив, що вказаний розрахунок є арифметично вірними, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням Договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 514 450,33 грн інфляційних втрат, а також 95 071,36 грн 3 % річних підлягають задоволенню.

Резюмуючи викладене, суд зазначає про доведення позивачем факту порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині нездійснення останнім оплати за виконані позивачем роботи у встановлені Договором строки. Натомість, відповідач станом на день розгляду даної справи не надав суду доказів повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт за Договором, наявність заборгованості не спростував, заперечень щодо заявлених до нього вимог суду не подав.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області (90400, Закарпатська обл., Хустський р-н, м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, буд. 27, ) на користь Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" (04070, м. Київ, Контрактова площа, 4, ) 1 254 382,09 грн (один мільйон двісті п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят дві гривні 09 коп.), з яких 644 860,40 грн (шістсот сорок чотири тисячі вісімсот шістдесят гривень 40 коп.) основного боргу, 514 450,33 грн (п`ятсот чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят гривень 33 коп.) інфляційних втрат та 95 071,36 грн (дев`яносто п`ять тисяч сімдесят одна гривня 36 коп.) 3 % річних, а також 18 815,73 грн (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 73 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 24.11.2025.

Суддя Д. Є. Мірошниченко