ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" листопада 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3312/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши матеріали справи №916/3312/24,

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл сервіс»

до відповідача: Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради

про стягнення 57 562,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ритейл сервіс» (далі по тексту ТОВ «Ритейл сервіс») звернулося до господарського суду з позовною заявою до Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради про стягнення заборгованості у розмірі 57 562,14 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 в частині оплати вартості спожитої відповідачем електричної енергії у лютому - березні 2022 року, у листопаді 2022 року.

Ухвалою суду від 19.08.2024 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

Ухвалою суду від 20.08.2024 провадження у цій справі було зупинено до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №908/1162/23.

07.10.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень було забезпечено надання загального доступу до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

Ухвалою суду від 27.10.2025 провадження у даній справі було поновлено у зв`язку з усуненням обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, встановлено учасникам даного судового процесу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо даного спору з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

12.11.2025 на електронну пошту суду від Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради надійшла заява (вх. № 36069/25) про залучення до участі у справу третьої особи та клопотання (вх. № 36071/25) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. При цьому кваліфіковані електронні підписи на заяві та клопотанні були відсутні, про що відділом документального забезпечення суду 12.11.2025 було складено акт та повідомлено заявника.

Розглянувши заяву та клопотання, подані від імені Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради, суд дійшов висновку про повернення їх без розгляду з огляду на наступне.

Приписами ч. ч. 5, 6 ст. 42 ГПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Абзацом 1, 2 ч. 6 ст. 6 ГПК України унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

За приписами ч. 8 ст. 6 ГПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі; особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або із застосуванням засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Крім того, загальні вимоги до форми, змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань, а також спосіб звернення до суду з відповідними вимогами та наслідки їх недотримання визначені приписами ст. 170 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Разом з тим, ч. 2 ст. 170 ГПК України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи подання Миролюбівською гімназією Нововоронцовської селищної ради заяви та клопотання шляхом їх направлення на електронну пошту суду, що не відповідає вимогам ГПК України, та відсутність на заяві та клопотанні кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи відповідача, суд повертає вказані документи заявнику без розгляду.

В процесі розгляду даної справи господарським судом було встановлено наявність правових підстав для зупинення провадження по даній справі до перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах, з огляду на наступне.

Підставами заявленого ТОВ «Ритейл сервіс» у межах даної справи позову є неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 в частині оплати вартості спожитої електричної енергії у лютому - березні 2022 року, у листопаді 2022 року.

Відповідач згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться за адресою: 74211, Україна, Бериславський р-н, Херсонська обл., село Миролюбівка, вул. Шевченка, будинок, 69.

Таким чином, відповідач знаходився на території, яка, згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 (чинним з 26.04.2022 до 27.12.2022), розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України.

Частиною другою статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 дійшла наступного висновку:

- у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України") правовий статус тимчасово окупованої території Російською Федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася;

- висновок, викладений Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про застосування до спірних правовідносин положень статті 13-1 Закону з огляду на загальновідомий факт окупації міста Мелітополь, відповідає Закону;

-з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові, об`єднана палата не вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Проте Верховний Суд ухвалою від 05.11.2025 передав справу №280/5808/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше ухвалених постановах Касаційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23, від 23.10.2023 у справі №916/1650/23 та від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом господарських спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, виходячи з цієї норми, в першу чергу, суд має справедливо, з дотриманням принципу верховенства права, вирішити господарський спір.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ Гурепка проти України № 2 наголошено, що принцип рівності сторін один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підстави та умови зупинення провадження у справі врегульовані нормами статей 227, 227 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі.

В силу приписів ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) призначення судом експертизи; 3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; 4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 7)перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Суд не зупиняє провадження у випадку, встановленому пунктом 1 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

У цьому випадку, згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність передбачених ст. 228 ГПК України правових підстав для зупинення провадження по даній справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23.

Судом враховано, що питання про зупинення провадження у справі до перегляду справи №280/5808/23 за відсутності ухвали Великої Палати Верховного Суду про прийняття справи до свого провадження було вирішено Верховним Судом в ухвалах від 10.11.2025 у справі 908/2241/23, від 11.11.2025 у справі 910/3831/22, від 13.11.2025 у справі 910/1896/23.

Керуючись ст. ст. 6, 42, 86, 170, п. 7 ч.1 ст.228, 229, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про залучення до участі у справу третьої особи (вх. № 36069/25 від 12.11.2025) та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (вх. № 36071/25 від 12.11.2025), подані від імені Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради, повернути без розгляду.

2. Провадження у справі №916/3312/24 зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна