ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Справа № 915/702/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Профіт-Груп, вул. Наваринська, буд. 2/1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54030 ()

про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 686 985, 56 грн.

Представники учасників справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулась Миколаївська міська рада з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Груп» кошти в сумі 686 985, 56 грн. заборгованості з орендної плати з 01.03.2021 по 30.05.2024 за користування земельною ділянкою площею 2 983 кв.м. з кадастровим номером :07:029:0007 за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 (отримувач УК у м. Миколаїв/ Центральний р-н/24062200; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код в ЄДРПОУ отримувача 37992030: рахунок № UА0014483).

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 10 304,78 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11.06.2025.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання по справі на 08.08.2025.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2025, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 11.09.2025.

Відповідач явку повноважного представника в жодне підготовче/судове засідання не забезпечив, позивач явку повноважного представника в судове засідання 11.09.2025 не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином в порядку ст. 120 ГПК України шляхом доставки ухвал суду до електронних кабінетів сторін, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа, а також шляхом направлення ухвал суду на поштову адресу відповідача.

11.09.2025 до Господарського суду Миколаївської області від позивача через підсистему Електронний суд надійшла заява (вх. № 12989/25) про розгляд справи без участі представника Миколаївської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, відповідач не повідомив про причини неявки представника в судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

В судовому засіданні 11.09.2025 судом відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення без проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову зазначено наступні обставини.

На підставі рішення Миколаївської міської ради від 30.11.2007 за № 18/33 між Миколаївською міською радою та ТОВ «Торгівельний дім «Купецький» укладено договір оренди землі, зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДІЇ «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.12.2008 за № 74 та зареєстрований у книзі записів договорів оренди 08.12.2008 за № 6121, відповідно до умов якого Товариству надано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :07:029:0007 для обслуговування виробничих будівель та споруд по вул. Наваринській, 2/1 в м. Миколаєві. Строк дії договору оренди протягом 20 років з дати його державної реєстрації, тобто до 08.12.2028.

З 16.04.2014 ТОВ «Профіт-Груп» набуло речове право власності на нерухоме майно за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, будинок 2/1, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :07:029:0007 загальною площею 2 983 кв.м.

Отже, з 16.04.2014 по теперішній час фактичним користувачем земельної ділянки площею 2 983 кв.м. з кадастровим номером :07:029:0007, на якій розташований нежитловий об`єкт нерухомого майна, є відповідач, який не в повному обсязі сплачував кошти до міського бюджету за користування нею.

Позивач зазначає, що до нового власника нерухомого майна (відповідача) в силу ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про оренду землі" автоматично перейшло право оренди земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача та обов`язок зі сплати орендної плати за землю. Невнесення змін до договору оренди землі, на які розташована відчужена нерухомість, не звільняє нового власника (відповідача) від обов`язку сплати орендної плати.

Позивачем здійснено розрахунок неодержаної орендної плати за використання ТОВ «Профіт-Груп» земельної ділянки площею 2 983 кв.м. з кадастровим номером :07:029:0007 для обслуговування виробничих будівель та споруд по вул. Наваринській, 2/1 в м. Миколаєві, загальний розмір орендної плати, неодержаної Миколаївською міською радою у період з 01.03.2021 до 30.05.2024, становить 686 985, 56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 144 Конституції України, ст. 12, 80, 83, 120, 141 ЗК України, ст. 509, 525, 526, 377, 610, 627, 628, 629 ЦК України, ст. 14, 269, 287 ПК України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", судовою практикою та умовами договору.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 9025/25 від 17.06.2025) зазначає наступне.

Рішенням Миколаївської міської ради від 10.07.2019 № 52/18 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва», яке набрало чинності 01.01.2020, затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки зе?мель міста Миколаєва та визнано таким, що втратило чинність рішення Миколаївської міської ради від 27.01.2011 № 3/40 «Про затвердження грошової оцінки земель м. Миколаєва» (зі змінами та доповненими).

Рішення Миколаївської міської ради від 10.07.2019 № 52/18 є нормативно-правовим актом, а технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва, відповідно до положень Земельного кодексу України, Податкового кодексу України та Закону України «Про оцінку земель», використовується в обов`язковому порядку для визначення розміру податку та орендної плати за земельні ділянки міста Миколаєва та є базою оподаткування земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Базова вартість земель міста Миколаєва в період з 01.01.2020 по теперішній час не змінювалась та, як результат, не змінювалась і нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:029:0007 загальною площею 2 983 кв.м.

Витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним доказом на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей оплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених коштів фактичним землекористувачем. При цьому, у вказаних відповідачем судових рішеннях ВС не зазначено про неможливість застосування вказаного витягу на майбутні періоди з врахуванням відсутності зміни нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Витяг, долучений позивачем, сформований на дату його видачі, тобто на 28.01.2020, отже ще задовго до затвердженої постановою Кабінету Міністрів від 03.11.2021 № 1147 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, і має форму, яка була діючою на момент його формування.

Щодо застосування строку позовної давності, то позивач зазначає, що враховуючи те, що карантин на території України було скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2», Миколаївська міська рада звернулась до суду з вимогою про захист свого цивільного права в межах строку, встановленого законом.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 8610/25 від 09.06.2025) просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає наступне.

Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути підставою для нарахування орендної плати лише за попередні періоди, а не за майбутні.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості з орендної плати за спірний період, оскільки Миколаївська міська рада не надала актуального витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки або відповідну довідку на момент звернення до суду. Із розрахунку позивача неможливо встановити чи правильними є застосовані ним: функціональне призначення, коефіцієнти та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені у якості вихідних даних для розрахунку розміру орендної плати, заявленої до стягнення.

Відповідач зазначає, що витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, поданий позивачем, відмінний від форми витягу, який затверджено Методикою нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147.

Відповідач, посилаючись на приписи ст. 256, 261, 267 ЦК України, зазначає, що строк позовної давності за вимогами позивача про стягнення з відповідача коштів за період з 01.03.2021 по 01.05.2022 та на момент звернення Миколаївської міської ради з даним позовом до ТОВ «Профіт-Груп» сплинув. Отже, вимоги позивача про стягнення відповідача за період з 01.03.2021 по 01.05.2022 боргу задоволенню не підлягають.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 256, 261, 267 ЦК України та судовою практикою.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївської міської ради від 30.11.2007 № 18/33 ТОВ «Торгівельний дім «Купецький» було передано в оренду на 20 років земельну загальною площею 2 983 кв.м. для обслуговування виробничих будівель та споруд по вул. Наваринській, 2/1.

На підставі вищевказаного рішення 15.07.2008 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Купецький» (орендар) було укладено договір оренди землі № 6121, відповідно до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 30.11.2007 за №18/33 передає, а ТОВ Торговий дім Купецький приймає в оренду земельну ділянку для обслуговування виробничих будівель і споруд по вул. Наваринській, 2/1 (Центральний район) (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 983 кв.м., у тому числі 1 687 кв.м. під капітальною забудовою, 96 кв.м. під спорудами, 78 кв.м. під тимчасовою забудовою, 1 122 кв.м. під проїздами, проходами, площадками без права передачі її в суборенду.

Відповідно до п. 2.2 договору на земельній ділянці знаходяться споруди, які належать ТОВ «Торгівельний дім «Купецький».

Відповідно до п. 2.3 договору земельна ділянка передається в оренду без будівель, споруд та інших об`єктів.

Відповідно до п. 3.1 договору договір діє протягом 20 років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору письмово звернутись до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди.

Відповідно до п. 4.1 договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

Відповідно до п. 4.2 договору розмір орендної плати:

Річна орендна плата за земельну ділянку (2 983 кв.м.) встановлюється у розмірі 3 % від її нормативної грошової оцінки, де:

нормативна грошова оцінка земельної ділянки (2 983 кв.м.) (з урахуванням коефіцієнту щорічної індексації 1, 028) на час укладання цього договору становить 1 958 071, 03 грн.

Виходячи з цього розмір орендної плати за рік за цим договором на момент його укладення складає: 58 742, 13 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору розмір нормативної грошової оцінки не сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі вимог діючого законодавства й інших нормативних документів. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 4.4 договору термін і порядок внесення орендної плати за землю:

- орендна плата вноситься орендарем за період з 30.11.2007 до 1 числа місяця, наступного за тим, у якому відбулася реєстрація договору одноразовим внеском, а далі щомісячно з розрахунку щомісяця як 1/12 від розміру річної орендної плати (якщо термін оренди менше місяця, розмір орендної плати встановлюється пропорційно строку користування землею у місяці) протягом 30 днів місяця, наступного за звітним на рахунки, зазначені в договорі.

Відповідно до п. 4.6 договору умови цього договору про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін, шляхом внесення змін у вигляді договору про зміни, що буде невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування виробничих будівель та споруд.

Відповідно до п. 5.2 договору цільове призначення земельної ділянки - землі іншого комерційного призначення.

Відповідно до п.п. "в" п. 9.1 договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п.п. "д", "к" п. 9.4 договору орендар зобов`язаний:

- своєчасно вносити орендну плату;

- у разі відчуження усіх будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, наданій в оренду, орендар може звернутися до міської ради з клопотанням дострокового розірвання договору, при цьому він зобов`язаний повідомити нового власника про необхідність переоформлення на себе правових документів на землю. Договір оренди буде достроково розірваний з ініціативи орендаря з дати укладення договору оренди землі між міською радою та новим власником споруд.

Відповідно до п. 12.1 договору всі зміни та/або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін, шляхом внесення змін у вигляді договору про зміни, що буде невід`ємною частиною цього договору. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього договору, є його рішення, прийняте в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 12.2 договору дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 12.6 договору розірвання цього договору не потребує укладення додаткової угоди. Договір вважається розірваним з дати прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інша дата не встановлена рішенням.

Відповідно до п. 14.1 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до п. 14.5 договору невід`ємними частинами договору є: план земельної ділянки; акт про перенесення меж земельної ділянки на місцевість; план відведення земельної ділянки; акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Договір зареєстрований в Миколаївській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 08.12.2008 за №74.

Договір зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі 08.12.2008 за № 6121.

Доказів визнання недійсним або припинення (в т.ч. розірвання) договору суду не подано. Отже, строк дії договору оренди становить до 08.12.2028.

На виконання умов договору орендодавець Миколаївська міська рада передала, а орендар ТОВ "Торговий дім "Купецький" прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, про між сторонами підписано акт приймання-передачі від 08.12.2008.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.03.2025 право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2983 га з кадастровим номером :07:029:0007 за адресою м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 зареєстровано за Миколаївською міською радою.

Суб`єкт речового права ТОВ ТД "Купецький".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 368147671 від 01.03.2024) право власності на нежитловий об`єкт за адресою м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 зареєстровано за ТОВ «Профіт-Груп» 03.07.2014 (номер запису 6400617) на підставі свідоцтва про право власності № 2450585 від 21.07.2014. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Опис об`єкта: основне літ А-2 загальною площею 1 844, 7 кв.м., основне літ. Б загальною площею 212, 0 кв.м., основне літ. Е загальною площею 19, 0 кв.м., основне літ. Г загальною площею 36, 4 кв.м., основне літ. Д загальною площею 5, 6 кв.м., сараї літ. Ж, І, К, Л, вбиральня літ. З, навіси літ. О, М, споруди 8, І, огорожа 9, 10.

Рішенням Миколаївської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва" від 10.07.2019 № 52/18:

1) затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва (додається) (пункт 1 рішення);

2) дане рішення набирає чинності 01.01.2020 (пункт 2 рішення);

3) рекомендовано територіальним органам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у м. Миколаєві, відповідно до ст.23 Закону України «Про оцінку земель», забезпечити своєчасну видачу витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок (пункт 4 рішення);

4) з дня введення в дію цього рішення рекомендувати власникам земельних ділянок, користувачам та орендарям земельних ділянок комунальної власності м. Миколаєва, відповідно до положень ст. 286.2 Податкового кодексу України та ст.ст. 5, 13 Закону України «Про оцінку земель»:

- замовити через департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради або електронні сервіси Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та отримати витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, затверджену цим рішенням;

- надати копії цих витягів до територіальних органів Державної фіскальної служби України у Миколаївській області та управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради.

Рекомендовано територіальним органам Державної фіскальної служби України у м. Миколаєві:

- здійснювати контроль за поданням податкових декларацій з плати за землю власниками, користувачами та орендарями земельних ділянок на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, затверджену цим рішенням;

- забезпечити нарахування земельного податку та орендної плати за земельні ділянки на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, затверджену цим рішенням;

Рішення органу місцевого самоврядування розміщено на офіційному сайті Миколаївської міської ради https://mkrada.gov.ua/documents/32020.html.

Відповідно до інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 1996 рік 1,703; 1997 рік 1,059; 1998 рік 1,006; 1999 рік 1,127; 2000 рік 1,182; 2001 рік 1,02; 2005 рік 1,035; 2007 рік 1,028; 2008 рік 1,152; 2009 рік 1,059; 2010 рік 1,0; 2011 рік 1,0; 2012 рік 1,0; 2013 рік 1,0; 2014 рік 1,249; 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1,2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік 1,0; 2018 рік 1,0; 2019 рік 1,0; 2020 рік 1,0; 2021 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).

Вищевказана інформація розміщена на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2024-rik/.

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.01.2020 № 1319/205-20 (дата формування витягу 28.01.2020) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:029:0007, площею 2 982,55 кв.м. складає 12 262 157, 82 грн.

Отже, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:029:0007, площею 2 982,55 кв.м. з урахуванням коефіцієнту індексації по роках складає:

2020 - 12 262 157, 82 грн.

2021 - 12 262 157, 82 грн.

2022 - 13 488 373, 60 грн.

2023 - 15 511 629, 64 грн.

2024 - 16 302 722, 75 грн.

Таким чином, розмір орендної плати по роках становить:

2021 - 12 262 157, 82 грн. х 3 % = 367 864, 74 грн., а за період з 01.03.2021 по 31.12.2021 становить 306 553, 95 грн.

2022 - 13 488 373, 60 грн. х 3 % = 404 651, 21 грн., а за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 67 441, 87 грн., оскільки відповідно до п.п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у користуванні, в тому числі на умовах оренди, юридичних осіб не вноситься з 01.03.2022 по 31.12.2022).

2023 - 15 511 629, 64 грн. х 3 % = 465 348, 89 грн.;

2024 - 16 302 722, 75 грн. х 3 % = 489 081, 68 грн., а за період з 01.01.2024 до 30.05.2024 становить 201 154, 57 грн. (163 027, 23 грн. за 4 місяці з січня по квітень 2024 та 38 127, 34 грн. за 29 днів травня 2024).

Загальний розмір орендної плати за період з 01.03.2021 по 30.05.2024 становить 1 040 499, 28 грн. (306 553, 95 грн. + 67 441, 87 грн. + 465 348, 89 грн. + 201 154, 57 грн.).

В розрахунку неодержаної орендної плати (збитків) за безоплатне використання земельної ділянки ТОВ "Профіт-Груп" позивач зазначив, що відповідно до інформації ДПС України сплачено за період з 01.03.2021 по 01.10.2024 кошти в розмірі 353 513, 72 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 686 985, 56 грн. (1 040 499, 28 грн. - 353 513, 72 грн.).

Відповідно до інформації № 3037/5/14-29-04-02-07 від 19.03.2024 Головного управління ДПС у Миколаївській області за даними інформаційної системи ДПС згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ТОВ «Профіт-Груп» самостійно задекларував річну суму земельного податку за земельну ділянку площею 2 983 м.кв. за період 2021-2024 рік на загальну суму 271 745, 72 грн., а саме:

- 102 184, 70 грн. за період з 01.03.2021 по 31.12.2021 (річна сума орендної плати 122 621, 58 грн.);

- 20 627, 35 грн. за 2022 рік (річна сума орендної плати 112 420, 02 грн.);

- 126 847, 75 грн. за 2023 рік (річна сума орендної плати 129 282, 92 грн.);

- 22 085, 92 грн. за період з 01.01.2024 по 19.03.2024 (річна сума орендної плати 135 876, 25 грн.).

Згідно ІКП сплата ТОВ «Профіт-Груп» з орендної плати з юридичних осіб за вказаний період відсутня.

Станом на 19.03.2024 рік за ТОВ «Профіт-Груп» податковий борг з земельного податку з юридичних осіб відсутній.

28.10.2024 позивач звернувся з листом № 19421/02.02.01-22/12/3/24 від 25.10.2024 до відповідача, в якому повідомив останнього, що розмір збитків та безпідставно збережені кошти (неодержаної орендної плати) за безоплатне використання земельної ділянки у період 01.03.2021 по 30.05.2024 становить 686 985, 56 грн. та просив сплатити суму нарахованої орендної плати.

Також в листі позивач зазначав, що рішенням Миколаївської міської ради від 30.05.2024 № 33/193 прийнято рішення внести зміни до договору оренди землі від 08.12.2008 № 6121 щодо зміни сторони орендаря по договору з ТОВ «Торгівельний дім «Купецький» на ТОВ «Профіт-Груп. До цього часу договір про зміни не укладено.

Факт отримання 09.11.2024 відповідачем листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача із позовом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

4.1. Правове регулювання використання землі.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 93 ЗК України (тут і далі - в редакції від 04.06.2008) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оренду землі (тут і далі - в редакції від 04.06.2008) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Отже, договір оренди землі є договором, за яким у сторін виникають обов`язки щодо його виконання: в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України Про оренду землі (в редакції від 13.02.2021) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України Про оренду землі орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно у грошовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

4.2. Правове регулювання переходу прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, що розміщений на ній.

Відповідно до ст. 377 ЦК України (в редакції від 01.06.2014) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції від 05.12.2013) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" (в редакції від 11.08.2013) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до ст. 125, ч. 5 ст. 126 ЗК України (в редакції від 05.12.2013) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У розумінні наведених положень при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 920/675/17, від 07.11.2018 року у справі № 910/20774/17, від 27.02.2019 року у справі № 913/661/17, від 13.06.2019 року у справі № 922/2427/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19).

Після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки орендаря, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Отже, після відчуження об`єктів нерухомості зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості (п. 24 постанови ВС від 07.11.2018 року по справі № 910/20774/17; постанова від 29.08.2018 року по справі № 920/675/17; постанова від 26.11.2019 у справі № 917/92/19; постанова від 18.02.2020 у справі № 907/132/19). Зазначена правова позиція щодо переходу прав і обов`язків землекористувача при відчуженні нерухомості підтверджується і судовою практикою Верховного Суду, зокрема викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17 у подібних правовідносинах.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року (справа №21-804а16) та постанові від 12 вересня 2017 року (справа №21-3078а16).

Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно (постанова ВС від 31.01.2018 року по справі № 825/308/17).

Вищевказана правова позиція щодо переходу права оренди від попереднього користувача новому власнику нерухомості (шляхом внесення майна до статутного капіталу іншої юридичної особи) також викладена Верховним Судом в постанові від 29.08.2018 року по справі № 920/675/17.

У разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі (п. 26 постанови ВС від 07.11.2018 року по справі № 910/20774/17; постанова ВС від 27.02.2019 у справі № 913/661/17; постанова ВС від 13.06.2019 року у справі № 922/2427/18; постанова ВС від 27.02.2019 року у справі № 913/661/17, постанова ВС від 20.08.2025 у справі № 908/1144/23).

Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (п. 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16; п. 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 263/6022/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що у нормах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, а також і в інших положеннях законодавства фактично закріплений принцип "superficies solo cedit" - збудоване на поверхні слідує за нею, який є одним із основоположних принципів земельного, а також цивільного законодавства (узгоджується із постановами від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).

4.3. Правове регулювання порушення виконання грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції від 13.02.2021) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до п. 14.1.136 ст. 14 ПК України (в редакції від 25.02.2021) орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до п. 288.1, п. 288.2, п. 288.4, п. 288.7 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, і платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 Розділу XII Податкового кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

4.4. Правове регулювання нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України та ч. 1 ст. 13 Закону України Про оцінку земель для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, яка являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України Про оцінку земель).

Відповідно до абз. 1-3 ст.13 Закону України "Про оцінку земель" (в редакції від 17.10.2019) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років;

розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. 1 п. 271.2 ст. 272 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.

Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (частина перша статті 13 Закону № 1378-IV). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає приписам частини другої статті 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування (п. 101, 102, 108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22; п. 121 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 925/457/23).

Врахувавши особливості правовідносин з оренди земель державної та комунальної власності, які характеризуються наявністю імперативних елементів, у пунктах 118-122 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду здійснила системний аналіз Законів № 161-XIV, № 1378-IV і ПК України та дійшла висновку, що зміна нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності призводить до зміни розміру орендної плати. При цьому технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується, затверджує орган місцевого самоврядування відповідним рішенням без узгодження з орендарем земельної ділянки. Натомість в орендаря земельної ділянки державної або комунальної власності з моменту введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки.

З огляду на це Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свій висновок щодо застосування у сукупності статей 5, 13 Закону № 1378-IV, статті 21 Закону № 161-XIV та пункту 271.2 статті 271 ПК України, зроблений у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 635/4233/19, про те, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Натомість Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки (п. 122-123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 925/457/23).

Для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. При цьому законодавцем визначено нижню (а в деяких випадках і верхню) граничну межу ставки орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі. Так, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення ставки або розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб річна сума платежу була не меншою розміру земельного податку, встановленого для земель сільськогосподарського призначення, й трикратного розміру земельного податку - для інших категорій земель (до 01 квітня 2014 року), та 3 % нормативної грошової оцінки (з 01 квітня 2014 року). Нарахування сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних ДЗК та з використанням нормативної грошової оцінки земельних ділянок, визначеної у встановленому порядку (п. 45 постанови КАС ВС від 19.12.2024 у справі № 560/853/20).

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20).

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель", є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.

При цьому власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Так, технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20).

Зважаючи на викладене, як положення ПК України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.

З огляду на те, що земельне законодавство і ПК України не обмежують можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98- 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.

За таких обставин касаційна інстанція вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що: 1) чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; 2) витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (постанова КГС ВС від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).

Відповідно до приписів п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).

Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону № 161-XIV (індексується лише орендна плата) (п. 134-135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 925/457/23).

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Отже, за змістом вказаних норм, для визначення суми податкових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земель. Відповідно до законодавства, вона проводиться раз у 5-7 років, а для визначення поточних зобов`язань необхідно проіндексувати її на коефіцієнт індексації, який щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. При цьому, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно (тобто накопичувально) залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки (постанова палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду ВС від 18.12.2019 № 804/937/16 (К/9901/38469/18).

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначаються щорічно). Визначальним є те, що саме закон встановлює, що кумулятивне застосування коефіцієнту індексації починається з дати проведення нормативної грошової оцінки. А враховуючи, що нормативна грошова оцінка проводиться раз на 5-7 років, то щорічно, після її проведення, при визначенні бази оподаткування, будуть враховуватись всі коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи від дати проведення нормативної грошової оцінки (постанова палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду ВС від 18.12.2019 № 804/937/16 (К/9901/38469/18)).

4.5. Правове регулювання строку позовної давності.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п. 12 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п. 19 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Відповідно до п. 1 Закону України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності з 04.09.2025, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Відповідно до ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; постанову ВП ВС від 28.11.2018 по справі № 504/2864/13-ц (14-452цс18).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

15.07.2008 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Купецький» (орендар) було укладено договір оренди землі № 6121, відповідно до умов якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 2983 кв. м. для обслуговування виробничих будівель і споруд по вул. Наваринській, 2/1 (Центральний район) (п. 1.1, п. 2.1, п. 5.1 договору). Строк дії договору: 20 років з дати державної реєстрації (п. 3.1 договору), тобто до 08.12.2028.

На земельній ділянці з кадастровим номером :07:029:0007, площею 2983 кв. м. за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1, яка перебувала в оренді у ТОВ "Торгівельний дім "Купецький" на підставі договору оренди землі № 6121 від 15.07.2008, розташований об`єкт нерухомого майна.

Суду не подано доказів визнання недійсним або припинення (в т.ч. розірвання) договору оренди землі.

В подальшому нерухоме майно було відчужено. Так, відповідач ТОВ «Профіт-Груп» 03.07.2014 набув право власності на об`єкт нерухомого майна нежитловий об`єкт, загальною площею 1844,7 кв. м. за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 (нежитлова будівля), яке (право) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, в силу приписів ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 7 Закону України "Про оренду землі" після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припинився щодо відчужувача, однак діяв на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набув також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Тобто, заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбулась автоматично, в силу прямої норми закону.

Враховуючи викладене, у ТОВ "Профіт-Груп" в силу ст. 21 Закону України "Про оренду землі" та умов договору оренди землі № 6121 виник обов`язок зі сплати орендної плати у порядку та строки, передбачені умовами договору (п. 4.1 - п. 4.4, п.п. "д" п. 9.4 договору).

Судом встановлено, що позивачем нараховано відповідачу 686 985, 56 грн. - орендної плати за період користування земельною ділянкою з 01.03.2021 по 30.05.2024.

Так, п. 4.2 договору передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку (2 983 кв.м.) встановлюється у розмірі 3 % від її нормативної грошової оцінки, а п. 4.3 договору передбачено, що розмір нормативної грошової оцінки не сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі вимог діючого законодавства й інших нормативних документів. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.

Судом також встановлено, що рішенням Миколаївської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва" від 10.07.2019 № 52/18, яке набрало чинності 01.01.2020, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва, яке (рішення) є обов`язковим до виконання на відповідній території (абз. 1 ст. 144 Конституції України).

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.01.2020 № 1319/205-20 (дата формування витягу 28.01.2020) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:029:0007, площею 2 982,55 кв.м. складає 12 262 157, 82 грн.

Матеріали справи не містять доказів зміни базової вартості земель міста Миколаєва в період з 01.01.2020 по теперішній час та, як наслідок, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :07:029:0007 загальною площею 2983 кв.м.

Суд також зазначає, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формується на певну дату (дата звернення заявника про отримання витягу) та може визначати дані про оцінку земельної ділянки як на момент його видачі, так і за попередній період за умови, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Крім того, чинним законодавством також не заборонено використання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого на певну дату, й під час розрахунку земельного податку або орендної плати за земельну ділянку на наступні періоди (після видачі витягу) за умови, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки не змінювалась та враховано коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, долучений до матеріалів справи витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 28.01.2020 № 1319/0/205-20 є належним та допустимим доказом у даній справі для розрахунку заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:029:0007.

Щодо посилань відповідача на те, що поданий позивачем витяг є відмінним від форми витягу, що міститься в додатку 17 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів від 03.11.2021 № 1147, то суд зазначає, що поданий позивачем витяг сформований на дату його видачі, тобто на 28.01.2020, тобто до прийняття вищевказаної постанови КМУ № 1147.

Враховуючи вищевикладене, відповідач в порушення умов договору оренди землі № 6121 від 08.12.2008 року та норм чинного законодавства не виконав належно взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендних платежів, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором оренди землі в сумі 686 985, 56 грн. Розрахунок орендної плати виконано позивачем арифметично правильно, виходячи з розміру орендної плати, передбаченої умовами п. 4.2 договору (3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки), та з урахуванням зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Судом також перевірено та встановлено, що коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки правильно застосовано позивачем кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки. Детальний розрахунок заборгованості з орендної плати, а також коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки наведено у розділі ІІІ даного судового рішення.

Суду не подано доказів оплати відповідачем орендної плати за договором оренди землі № 6121 від 08.12.2008 в розмірі 686 985, 56 грн., строк оплати якої настав в силу умов п. 4.3 договору, як і не спростовано позовних вимог. Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати є обґрунтованою.

Щодо строку позовної давності, то, керуючись ст. 257 ЦК України, п. 12, 19 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що строк позовної давності за вимогами про стягнення орендної плати за період 01.03.2021 - 01.05.2022 не пропущено, у зв`язку з чим в суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності в даній справі (ст. 267 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 10 304, 78 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Профіт-Груп, вул. Наваринська, буд. 2/1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54030 () на користь позивача Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 () (отримувач УК у м. Миколаїв/ Центральний р-н/24062200; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код в ЄДРПОУ отримувача 37992030: рахунок № UА0014483):

- 686 985, 56 грн. (шістсот вісімдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн. 56 коп.) - заборгованості з орендної плати з 01.03.2021 року по 30.05.2024 за користування земельною ділянкою площею 2 983 кв.м. з кадастровим номером :07:029:0007 за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1.

3. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Профіт-Груп, вул. Наваринська, буд. 2/1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54030 () на користь позивача Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 () (банк отримувача ДКСУ м. Київ, код в ЄДРПОУ отримувача 04056612, рахунок № UА0027733):

- 10 304, 78 грн. (десять тисяч триста чотири грн. 78 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 21.11.2025

Суддя Е.М. Олейняш