ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. ОдесаСправа № 916/5555/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від Департамента розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м.Херсон-Миронюк О.В., на підставі довіреності;

від Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни, м. Херсон не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департамента розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м. Херсон

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року, суддя першої інстанції Волков Р.В., повний текст складено та підписано 06.06.2025 року

у справі № 916/5555/24

за позовом: Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м.Херсон

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни, м. Херсон

про розірвання договору та стягнення 25 402 грн 95 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У грудні 2024 року Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м.Херсон звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни, в якій просив:

1) розірвати договір оренди комунального майна міської територіальної громади на нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 194, 6 кв.м, та приміщень загального користування, розташованих за адресою: м. Херсон, вул. Патона Євгена, буд. 4-а № 2135 від 18.12.2019 року (зареєстрований в реєстрі за №4900), укладений між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, та Фізичною особою-підприємцем Полтавцевою Тетяною Валентинівною;

2) стягнути з Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради заборгованість за договором оренди комунального майна міської територіальної громади № 2135 від 18.12.2019 року у розмірі 25 402 грн 95 коп.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди комунального майна міської територіальної громади № 2135 від 18.12.2019 в частині повного та своєчасного внесення до місцевого бюджету орендної плати за період з січня по лютий 2022 року та з січня по грудень 2023 року. Також покликається на невикористання відповідачем об`єкта оренди та відсутність доступу до нього. Вказує, що на адресу відповідача було направлено вимогу щодо розірвання договору оренди та сплати заборгованості, яка не була вручена через відсутність адресата за адресою направлення вимоги, що, на думку позивача, свідчить про порушення відповідачем п. 5.10. договору. Отже, позивач наголошує на суттєвому порушенні відповідачем істотних умов договору, що позбавило позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради. Судові витрати покладено на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач був звільнений від орендної плати за договором оренди комунального майна територіальної громади № 2135 від 18.12.2019 на підставі положень підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» у редакції до 07.05.2024 (тобто, у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), а також з огляду на місцезнаходження орендованого нерухомого майна - м. Херсон та воєнний стан в Україні в цей період, а також враховуючи те, що перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану який визначений в самому підпункті 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 року, дійшов висновку про те, що відповідач має право на звільнення від сплати орендної плати за спірний період без будь-яких окремих рішень орендодавця.

Щодо розірвання договору, судом першої інстанції зазначено, що, оскільки з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022, відповідач був звільнений від обов`язку вносити орендну плату як в період з 24.02.2022 по 31.12.2022, так і в період з 01.01.2023 по 31.12.2023, дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору, а доводи позивача щодо істотного порушення відповідачем умов договору в частині повного та своєчасного внесення орендної плати не знайшли свого підтвердження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м.Херсон з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року у справі №916/5555/24 та ухвалити нове, яким позовні вимоги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради задовольнити в повному обсязі, а також вирішити питання розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник щодо нарахованої заборгованості за період січень по лютий 2022 та січня по грудень 2023 у розмірі 25 402 грн 95 коп., зазначає, про те, що:

суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що перелік адміністративно-територіальних одиниць, у межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, визначено безпосередньо в підпункті 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634. Такий підхід не відповідає ані змісту зазначеного нормативного акта, ані фактичним обставинам справи. Постанова Кабінету Міністрів України № 634 не є актом, що визначає або затверджує перелік відповідних адміністративно-територіальних одиниць, а тому не може самостійно слугувати джерелом правової підстави для звільнення від орендної плати;

суд першої інстанції не врахував, що наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5, яким було затверджено відповідний перелік територій, втратив чинність у зв`язку зі зміною механізму правового регулювання цього питання. Починаючи з 13.01.2023 року, визначення адміністративно- територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, здійснювалося вже не на підставі згаданого наказу, а відповідно до інших нормативно-правових актів - постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, тому посилання суду першої інстанції на те, що після втрати чинності наказу Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5 перелік адміністративно- територіальних одиниць, у межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів визначений у самій постанові Кабінету Міністрів України № 634, є юридично необґрунтованим та призводить до правової невизначеності, адже зумовлює колізію між нормами постанови Кабінету Міністрів України № 634 та нормами постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309;

системний аналіз нормативно-правових актів, якими у 2023 році регулювалося питання припинення доступу користувачів до єдиних та державних реєстрів, підтверджує, що місто Херсон не входило до переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких такий доступ був фактично припинений;

відповідно, відсутність цієї обов`язкової умови унеможливлює застосування положень підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022, як правової підстави для звільнення відповідача орендаря комунального майна, розташованого в місті Херсоні, від сплати орендної плати за відповідний період;

законодавець розрізнив період звільнення орендарів від сплати орендної плати залежно від території розміщення майна, а в період з 18.11.2022 до 31.12.2023 територія Херсонської міської територіальної громади, та, зокрема, м. Херсон, не належали до територій, на яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, тому застосування положень п.п1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022 (у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) не є релевантним до правовідносин, що склалися між сторонами даного спору протягом періоду, за який у відповідача існує заборгованість з оплати за оренду, переданого йому за договором комунального майна, з 01.02.2022 до 23.02.2022 та з 01.01.2023 до 31.12.2023.

відповідачем не сплачено заборгованість з орендної плати, нарахованої за весь 2023 рік, тому допущено істотне порушення умов договору, а відповідно до п. 11.4 договору факт невнесення орендарем орендної плати у повному обсязі протягом трьох місяців поспіль надає орендодавцю право на дострокове розірвання договору, тому вважає обґрунтованою та законною вимогу про розірвання договору оренди комунального майна міської територіальної громади № 2135 від 18.12.2019 та про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 25 402 грн 95 коп., а висновок суду першої інстанції про застосування положень підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 для звільнення відповідача від орендної плати за 2023 рік помилковим та таким, що не враховує норми чинного на момент існування заборгованості законодавства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 року прийнято апеляційну скаргу Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м. Херсон на рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року у справі №916/5555/24 до свого провадження колегією суддів у новому складі; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м. Херсон на рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року у справі №916/5555/24, справу призначено до судового розгляду на 09.10.2025 року.

Судове засідання 09.10.2025 року по справі №916/5555/24 за апеляційною скаргою Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року у справі №916/5555/24, не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя зі складу колегії суддів, яка не є суддею-доповідачем, Принцевська Н.М., відповідно до наказу в.о. голови суду від 02.09.2025 №245-в перебуває у відпустці з 09.09.2025 по 10.10.2025 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 року призначено справу № 916/5555/24 до розгляду на 24.11.2025 року.

26.08.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни, м. Херсон надійшов відзив (вх.№2685/25/Д2), в якому остання просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу скаржника залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року залишити без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Зокрема, у відзиві Фізична особа-підприємець Полтавцева Тетяна Валентинівна, м. Херсон зазначає про те, що:

позиція апелянта є хибною, а доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства, оскільки базується на помилковому тлумаченні відповідних норм постанови Кабінету Міністрів України № 634, яке ґрунтується виключно на буквальному цитуванні тексту відповідних пунктів без врахування їх справжнього сенсу, змісту, спрямування та мети регулювання;

доводи апелянта також спростовуються практикою Південно-західного апеляційного суду, яка склалася в подібних правовідносинах та де Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради було відмовлено у задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості з орендної плати.

Також, відповідач просив суд апеляційної інстанції розгляд здійснювати у його відсутність. Дане клопотання судовою колегією розглянуто та задоволено.

В судовому засідання представник скаржника просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з мотивів, викладених письмово.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що апеляційним судом задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутністю, колегія вважає за можливе розглянути справу.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника апелянта, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м.Херсон потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 28 травня 2025 року у справі № 916/5555/24 потребує скасування, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

18.12.2019 між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, як орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Полтавцевою Тетяною Валентинівною, як орендарем, укладено договір оренди комунального майна міської територіальної громади № 2135, згідно з п. 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 194,6 кв.м, та приміщення загального користування, розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Патона Євгена, буд. 4-а, вартість яких визначена відповідно до незалежної оцінки, виконаної ПФ «Експрес-оцінка», станом на 31.10.2019, які необхідні йому для здійснення підприємницької та іншої діяльності, для розміщення майстерні з ремонту та шиття одягу, згідно з протоколом постійно діючої комісії з питань оренди об`єктів комунальної власності від 28.11.2019 № 152, затвердженого наказом начальника управління 02.12.2019 № 293/1.

Майно належить орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29.11.2010 Херсонською міською радою, на підставі рішення виконавчого комітету 17.11.2010 №637, зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 24.12.2010, номер запису: 2738 в книзі 8, реєстраційний номер: 32194418.

Згідно з пп. 2.1. п. 2 договору вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього договору та акта приймання-передачі вказаного майна з орендодавцем.

За змістом пп. 3.1., 3.2. п. 3 договору орендна плата становить 16 402 грн 67 коп., без ПДВ в рік та 1 366 грн 89 коп., в місяць (базовий листопад 2019 року). Місячна орендна плата перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пп. 3.6. п. 3 договору наднормативна сума орендної плати, що надійшла до бюджету (орендодавцю), підлягає в установленому порядку поверненню орендарю або заліку в рахунок наступних платежів.

У разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом прийняття-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість по орендній платі, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції (пп. 3.7. п. 3 договору).

Пунктом 5 договору визначено, що орендар зобов`язаний, серед іншого: використовувати орендоване майно за цільовим призначенням та відповідно до умов цього договору; своєчасно й у повному обсязі вносити до бюджету (орендодавцю) орендну плату; у разі припинення договору повернути орендодавцю орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду; надавати доступ до об`єкта оренди представникам орендодавця; у разі зміни назви, телефону, юридичної адреси та платіжних реквізитів повідомляти про це орендодавця у тижневих строк.

У свою чергу, орендодавець згідно п. 8 договору має право, зокрема: контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання комунального майна, переданого в оренду; виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого майна, внаслідок неналежного використання або невиконання умов договору; відмовитись від договору у разі, якщо заборгованість орендаря з орендної плати становить загалом не менше ніж три місяці.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно з цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (пп. 10.1. п. 10 Договору).

Договір діє з 18.12.2019 до 18.12.2054 (пп. 11.1. п. 11 Договору).

Згідно з пп. 11.2. п. 11 договору зміна або розірвання цього договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом одного місяця.

Відповідно до пп. 11.4. п. 11 договору його може бути розірвано за згодою сторін. На вимогу орендодавця договір оренди може бути достроково розірваний з таких підстав:

- орендар використовує об`єкт оренди не за призначенням;

- передачі орендованого майна в суборенду;

- орендар не приступив до проведення капітального ремонту в строки, встановлені договором;

- орендар порушив умови, передбачені пп. 5 п. 5 цього договору;

- невнесення орендної плати у повному обсязі протягом трьох місяців поспіль.

Підпунктом 11.5. п. 11. договору визначено, що орендодавець має право відмовитися від договору в разі порушення істотних умов договору орендарем. У разі відмови орендодавця від договору оренди, він є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

18.12.2019 договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. та зареєстровано а реєстрі за № 4900.

Додатком до договору є «Розрахунок плати за базовий місяць оренди комунального майна».

18.12.2019 позивач передав об`єкт оренди відповідачу за актом прийняття-передачі.

18.12.2019 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди відповідача на нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 194,6 кв.м, та приміщення загального користування, розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Патона Євгена, буд. 4-а, що підтверджується витягом з реєстру № 193753959 від 18.12.2019.

18.06.2021 Херсонською міською радою прийнято рішення № 346 «Про внесення змін до рішень міської ради від 26.02.2021р. № 73, від 16.03.2021р. № 144 та визнання такими, що втратили чинність, рішень міської ради», яким вирішено припинити юридичну особу, виконавчий орган Херсонської міської ради - Управління комунальної власності Херсонської міської ради, реорганізувавши його шляхом приєднання до Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (), який є правонаступником його прав та обов`язків, викладено Положення про департамент в новій редакції.

Таким чином, фактично орендодавцем за договором є позивач Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради.

06.02.2024 уповноваженими особами позивача проведено обстеження об`єкту оренди, про що складено акт обстеження № 11/24 від 06.02.2024, згідно якого встановлено наступне:

- орендар тривалий час не виходить на зв`язок, не повідомив про своє місцезнаходження;

- вхідні двері в будівлю зачинені, охорона відсутня;

- слідів використання орендарем приміщення не виявлено; зовнішнє оздоблення будівлі не пошкоджено; пошкоджено скло у вісьмох віконних отворах;

- збереження комунального майна користувачем не забезпечено.

18.09.2024 позивач направив відповідачу вимогу від 18.09.2024 № 01-21-1318-вих. щодо розірвання договору та сплати заборгованості. Так, позивач, керуючись п. 8.2. договору вимагав його розірвання та просив відповідача повідомити про зручний час для укладання додаткової угоди про розірвання договору та підписання акта повернення комунального майна з оренди.

З розрахунку орендної плати вбачається, що переплата станом на 01.01.2022 року становить 1 913 грн 58 коп. З січня 2022 року по грудень 2023 року нараховано 33 107 грн 19 коп., Фізичною особою-підприємцем Полтавцевою Т.В. сплачено 5 790 грн 66 коп. Заборгованість станом на 06.09.2024 року становить 25 402 грн 95 коп., а саме, за період з січня 2022 по лютий 2022 та з січня 2023 по грудень 2023.

Інших належних та допустимих доказів матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або відсутність підстав для розірвання договору оренди комунального майна міської територіальної громади на нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 194,6 кв.м, та приміщень загального користування, розташованих за адресою: м. Херсон, вул. Патона Євгена, буд. 4-а № 2135 від 18.12.2019 року (зареєстрований в реєстрі за №4900), укладеною між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, та Фізичною особою-підприємцем Полтавцевою Тетяною Валентинівною та стягнення з Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради заборгованість за договором оренди комунального майна міської територіальної громади № 2135 від 18.12.2019 року у розмірі 25 402 грн 95 коп. за період з січня 2022 по лютий 2022 та січня 2023 по грудень 2023.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами частин першої, третьої і п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України унормовано, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на те, що спірні правовідносини стосуються оренди комунального майна, то до них підлягають застосуванню положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Отже, за своєю правовою природою відносини найму (оренди) носять оплатний характер.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку .

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 3.2. договору №2135 від 18.12.2019 сторони погодили, зокрема, що орендна плата перераховується орендарем Управлінню комунальної власності на р/р 8147 Держказначейська служба України м. Київ, код 820172, , не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.

Між тим, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості за договором оренди №2135 від 18.12.2019 за період з січня 2022 по лютий 2022 та з січня 2023 по грудень 2023 у розмірі 25 402 грн 95 коп., а також Фізичною особою-підприємцем Полтавцевої Тетяни Валентинівни, м. Херсон не надано доказів на спростування її наявності.

При цьому висновок суду першої інстанції про те, відповідач був звільнений від орендної плати у спірний період, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022 у редакції до 07.05.2024 (тобто у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна:

-фізичні особи та фізичні особи - підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану;

-які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території).

Отже, згідно з наведеною нормою, обов`язковою умовою для звільнення орендарів від орендної плати за користування державним і комунальним майном є його розташування в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану.

При цьому текстуальний вираз норми на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022, означає встановлення присічного строку її дії саме до 31.12.2022 незалежно від інших наведених раніше подій або дій (припинення чи скасування воєнного стану).

Стосовно того, що починаючи з 01.01.2023 орендарям, визначеним підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634, орендна плата нараховується у розмірі 100% без урахування знижки, також роз`яснено у листі Міністерства економіки України від 14.03.2023 №3211-07/11185-09.

Тобто, підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 встановлено норму про звільнення від орендної плати, яка діє: 1) за колом осіб для орендарів державного та комунального майна; 2) у просторі на території адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану; 3) у часі з присічним строком (межею існування суб`єктивного права) до 31.12.2022.

Перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, був затверджений наказом Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5.

З 18.11.2022 територію Херсонської міської територіальної громади виключено з Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, затвердженого наказом Мін`юсту від 01.04.2022 №1307/5 відповідно до наказу Мін`юсту від 17.11.2022 №5152/5 (набрав чинності з 18.11.2022).

Отже, з 18.11.2022 на територію Херсонської міської територіальної громади припинила розповсюджуватись дія норми підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 про звільнення від орендної плати орендарів державного та комунального майна.

Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2022 №5840/5, що набрав чинності 13.01.2023, визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5 «Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за №386/37722.

При цьому, як вбачається із преамбули наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2022 №5840/5, його прийнято відповідно до підпункту 1 пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану».

Згідно з підпунктом 1 пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» від 06.03.2022 №209, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364, яка набрала чинності 25.12.2022, установлено, що протягом дії воєнного стану припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в межах адміністративно-територіальних одиниць, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 №469, яка набрала чинності 23.05.2023, до вказаної норми внесено зміни, згідно із якими визначено, що протягом дії воєнного стану припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в межах адміністративно-територіальних одиниць, що належать до територій активних бойових дій (крім територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Таким чином, починаючи з грудня 2022 року, змінилося правове регулювання порядку визначення територій, на яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції. По-перше, такі адміністративно-територіальні одиниці визначаються на підставі переліку, що затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій. По-друге, самі території повинні мати статус таких, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих. А з 23.05.2023 для територій активних бойових дій зроблено виключення щодо таких територій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, територію Херсонської міської територіальної громади віднесено до наступних територій: 1) з 01.03.2022 до 11.11.2022 - територія тимчасово окупованих Російською Федерацією (підпункт 1.9 пункту 1 розділу І); 2) з 11.11.2022 до 01.05.2023 - територія можливих бойових дій (пункт 11 розділу ІІ); 3) з 01.05.2023 - територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (підпункт 3.6. пункту 3 розділу І в редакції наказу від 13.07.2023 №199).

Отже, у період з 18.11.2022 до 01.05.2023 територія Херсонської міської територіальної громади не відносилася до територій активних бойових дій або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій. А з 01.05.2023 є територією активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси, тобто наявний доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512, яка набрала чинності 08.05.2024, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану».

Зокрема, доповнено пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 підпунктом 1-1, згідно із яким орендарям державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - визначені території), не нараховується орендна плата за період з 1 числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку бойових дій або тимчасової окупації, по 1 число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до зазначеного переліку.

При цьому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634» від 07.05.2024 №512 установлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним підпунктом 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», здійснюється з урахуванням змін, затверджених цією постановою, починаючи з 1 січня 2024 року. Надмірно сплачена зазначеними орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує позицію, викладену у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, щодо незворотності дії у часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Також суд апеляційної інстанції враховує висновки, викладені у пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 №1-рп/99, згідно із якими в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

У даному випадку, доповнення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 підпунктом 1-1, яким звільнено від нарахування орендної плати орендарів державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, є переходом від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої із застосуванням зворотної дії у часі (ретроактивної форми).

Однак зворотна дія норм підпункту 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512 поширена на вказані правовідносини, починаючи з 01.01.2024. Тобто, дія цих норм ретроспективно не поширюється на правовідносини, що існували у 2022-2023 році, зокрема, у спірний для сторін у цій справі період з січня 2022 по лютий 2022 та з січня 2023 по грудень 2023.

Враховуючи викладене, оскільки з 18.11.2022 на територію Херсонської міської територіальної громади припинила розповсюджуватись дія норми підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634, дія якої в подальшому припинилася 31.12.2022, а норми про звільнення від орендної плати орендарів державного та комунального майна були знову введені лише з 01.01.2024 постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512, правомірним є нарахування позивачем відповідачу орендної плати у період з січня 2022 по лютий 2022 та з січня 2023 по грудень 2023.

У зв`язку із вищевикладеним, несплата відповідачем орендної плати за вищевказаним договором оренди у період з січня 2022 по лютий 2022 та з січня 2023 по грудень 2023 є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього договору, що є недопустимим згідно статті 525 Цивільного кодексу України. Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з січня 2022 по лютий 2022 та з січня 2023 по грудень 2023 в розмірі 25 402 грн 95 коп., та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м.Херсон також заявлено вимогу про розірвання договору оренди комунального майна міської територіальної громади №2135 від 18.12.2019.

При цьому, підставою для розірвання спірного договору оренди позивач визначає несплату відповідачем орендної плати своєчасно та у повному обсязі, яка носить системний та довготривалий характер.

Відповідно до частини третьої статті 291 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду частини перша-четверта статті 188 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

У цьому контексті судова колегія враховує, що у відповідності до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Водночас, статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Так, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищенаведені приписи ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України є загальними для розірвання договору та передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, а також в інших випадках, установлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Слід зазначити, що приписами ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України унормовано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відтак, орендна плата, з урахуванням її індексації, є одною з істотних умов договору оренди і порушення орендарем умов договору оренди нерухомого майна щодо несплати протягом законодавчо визначеного строку (три місяці) платежів за користування орендованим нерухомим майном, є істотним, оскільки значною мірою позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, надходження відповідних коштів з орендної плати.

Як встановлено апеляційним судом, відповідачем порушено зобов`язання щодо сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов спірного договору оренди, яке триває із січня 2022 по лютий 2022 та із січня 2023 по грудень 2023.

При цьому із наявної в матеріалах справи копії листа позивача від 18.09.2024 №01-21-1318-вих вбачається, що Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради направлено Фізичній особі-підприємцю Полтавцевої Тетяні Валентинівні вимогу щодо розірвання Договору оренди комунального майна, в якій орендодавець, з огляду на наявність у відповідача заборгованості з орендної плати, вимагав розірвати договір оренди комунального майна міської територіальної громади №2135 від 18.12.2019.

Проте, відповіді на вказану вимогу з боку орендаря позивачем не було отримано і матеріали справи не містять доказів реагування відповідача на вимогу департаменту.

Крім того, 06.02.2024 уповноваженими особами позивача проведено обстеження об`єкту оренди, про що складено акт обстеження № 11/24 від 06.02.2024, згідно якого встановлено, що орендар тривалий час не виходить на зв`язок, не повідомив про своє місцезнаходження; вхідні двері в будівлю зачинені, охорона відсутня; слідів використання орендарем приміщення не виявлено; зовнішнє оздоблення будівлі не пошкоджено; пошкоджено скло у вісьмох віконних отворах; збереження комунального майна користувачем не забезпечено.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин справи, які підтверджують несплату Фізичною особою-підприємцем Полтавцевою Тетяною Валентинівною орендних платежів за період з січня 2022 по лютий 2022 та з січня 2023 по грудень 2023, проаналізувавши зміст спірного договору та наведені позивачем норми законодавства як підставу для розірвання цього договору, господарський суд доходить висновку про доведеність позивачем факту істотного порушення відповідачем умов договору, оскільки орендар не вносить плату за користування об`єктом оренди понад трьох місяців поспіль, що є підставою для розірвання договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України). Таким чином, відповідні позовні вимоги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради також підлягають задоволенню.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/366/21, від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18, від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14.

Тобто, з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Належність, як змістовна характеристика та допустимість, як характеристика форми, є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жодний доказ не може бути прийнятий судом.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/366/21, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Надаючи оцінку всім доказам та доводам апелянта у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані позивачем на підтвердження обставини того, що є наявні підстави для розірвання договору оренди комунального майна міської територіальної громади на нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 194, 6 кв.м, та приміщень загального користування, розташованих за адресою: м. Херсон, вул. Патона Євгена, буд. 4-а № 2135 від 18.12.2019 року (зареєстрований в реєстрі за №4900), укладеного між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, та Фізичною особою-підприємцем Полтавцевою Тетяною Валентинівною та стягнення з Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради заборгованості за договором оренди комунального майна міської територіальної громади № 2135 від 18.12.2019 року у розмірі 25 402 грн 95 коп. за період з січня 2022 по лютий 2022 та січня 2023 по грудень 2023 є такими, що відповідають таким стандартам, а відповідачем у даному випадку ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними та допустимими доказами по справі не доведено наявності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що при вирішенні цього спору суд першої інстанції не дотримався вимог статей 73-79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення у справі підлягає скасуванню як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що вимоги апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, тому апеляційна скарга Департамента розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м. Херсон потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року у справі №916/5555/24 потребує скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Департамента розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м. Херсон у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційний перегляд судового рішення покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити апеляційну скаргу Департамента розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, м.Херсон на рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року у справі №916/5555/24.

Скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 року у справі №916/55555/24.

Задовольнити позовні вимоги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, 73003) до Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про розірвання договору оренди комунального майна міської територіальної громади №2135 від 18.12.2019 року та стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 25 402 грн 95 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Полтавцевої Тетяни Валентинівни (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, 73003) заборгованість за договором оренди комунального майна міської територіальної громади №2135 від 18.12.2019 у розмірі 25 402 грн 95 коп., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6056 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 7 267 грн 20 коп.

Розірвати договір оренди комунального майна міської територіальної громади на нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 194, 6 кв.м, та приміщень загального користування, розташованих за адресою: м. Херсон, вул. Патона Євгена, буд. 4-а № 2135 від 18.12.2019 року (зареєстрований в реєстрі за №4900), укладений між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, 73003) та Фізичною особою-підприємцем Полтавцевою Тетяною Валентинівною (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 24.11. 2025 року.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді: Н.М. Принцевська

Л.В. Поліщук