ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 р. м. Житомир Справа № 915/1195/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Гудименко О.М. - ордер серія АЕ №1381201 від 25.04.2025;

від відповідача: не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп"

про стягнення 996488,12 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Граніт" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" про стягнення 447459,65 грн, з яких: 180000,00 грн основного боргу, 961,64 грн 3% річних, 1077,12 грн інфляційних, 9936,99 грн пені, 255483,90 грн неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди.

Ухвалою від 12.09.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав заявнику час для усунення недоліків позовної заяви.

24.09.2025 через "Електронний суд" від заявника надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Заявник у долученій до заяви про усунення недоліків позовній заяві збільшив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, пені та неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди, а також зменшив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних та просить стягнути з відповідача 996488,12 грн, з яких: 180000,00 грн, 1568,22 грн 3% річних, 714,97 грн інфляційних, 16204,93 грн пені, 798000,00 грн неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди.

Ухвалою від 29.09.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 28.10.2025.

Протокольною ухвалою від 28.10.2025 суд оголосив перерву до 18.11.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 18.11.2025 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просила врахувати, що розрахунок подвійної орендної плати здійснено за період з 10.07.2025 по 23.09.2025, однак у позовній заяві було помилково вказано "по 23.08.2025".

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання повноважного представника не направив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.62).

Враховуючи те, що подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком відповідача, та те, що явка представника відповідача у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась, а неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та неявка представника відповідача в засідання суду не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди відкритого майданчика від 01.05.2025, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість по орендній платі за червень 2025 року у розмірі 180000,00 грн.

Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення з відповідача на підставі п.9.5 договору 16204,93 грн пені (за період з 10.06.2025 по 23.09.2025) та на підставі ст. 625 ЦК України 714,97 грн інфляційних (за період з червня по серпень 2025 року), 1568,22 грн 3% річних (за період з 10.06.2025 по 23.09.2025).

Також позивач просить на підставі ч.2 ст.785 ЦК України стягнути з відповідача 798000,00 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди за період з 10.07.2025 по 23.09.2025 у зв`язку з тим, що відповідач всупереч п.8.1 договору не повернув об`єкт оренди позивачу за актом прийому-передачі у 10-денний термін після закінчення оренди (до 10.07.2025).

Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову, а також доказів проведення розрахунків з позивачем.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Граніт" (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (орендар, відповідач) був укладений договір оренди відкритого майданчика (а.с.8-11), відповідно до п.1.1 якого орендодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується передати згідно з актом приймання-передачі (додаток 1) у користування відкритий майданчик загальною площею 0,5 га, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Миропіль, вул. Лісова, 2, а орендар зобов`язується прийняти у платне строкове користування об`єкт оренди та сплачувати орендні платежі.

Об`єкт оренди передається разом з трансформаторною підстанцією 400кВт, оплата за її використання, здійснюється орендарем орендодавцю, разом з внесенням орендної плати за об`єкт оренди, щомісяця у розмірі 10% вартості спожитої електричної енергії за розрахунковий період на підставі рахунків наданих орендодавцем (пп.1.1.1 п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору, земельна ділянка, на якій розташований відкритий майданчик, знаходиться у користуванні орендодавця, кадастровий №:15:000:0221. Викопіювання з індексно-кадастрової карти території Миропільської селищної ради із зазначенням промислової площадки (додаток 2).

За умовами п.2.1 договору, об`єкт оренди передається орендареві для використання його у господарській діяльності, зокрема для розміщення цементно-змішувальної установки, будівельних матеріалів, техніки тощо, на які орендар має документи на право власності.

Відповідно до п.3.4 договору, об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акта прийому-передачі.

Пунктом 5.1 визначено, що орендна плата відповідно до умов цього договору - це плата, яку орендар сплачує орендодавцю за кожен місяць користування згідно виставлених орендодавцем рахунків на оплату на наступних умовах:

5.1.1 орендна плата сплачується орендарем у національній валюті України щомісячно до 10 (десятого) числа місяця, за який сплачується оренда;

5.1.2 орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у сумі 180000,00 грн, в т.ч. ПДВ 30000,00 грн.

Орендна плата за користування об`єктом нараховується з дати підписання акта прийому-передачі (п.5.2 договору).

Відповідно до п.7.1 договору, орендар зобов`язується, зокрема своєчасно здійснювати орендні платежі та платежі по відшкодуванню витрат за спожиту електроенергію (додаток 3).

Актом приймання-передачі від 01.05.2025 (додаток 1 до договору оренди відкритого майданчика від 01.05.2025) (а.с.10 (на звороті)) підтверджується те, що позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування (оренду) відкритий майданчик загальною площею 0,5 га разом з трансформаторною підстанцією 400 кВт для розміщення цементно-змішувальної установки, будівельних матеріалів, техніки тощо.

02.06.2025 позивач виставив відповідачу рахунок №94 від 02.06.2025 на оплату послуг з оренди відкритого майданчика за червень 2025 на загальну суму 180000,00 грн (а.с.12), який не був оплачений відповідачем.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акт надання послуг з оренди відкритого майданчика за червень 2025 року №112 від 30.06.2025 на загальну суму 180000,00 грн (а.с.7).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, виходячи з умов пп.5.1.1, 5.1.2 п.5.1 договору, у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу орендну плату за червень 2025 року у розмірі 180000,00 грн у строк до 10.06.2025.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 599 ЦК України вказано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів погашення відповідачем заборгованості за орендну плату за червень 2025 року у розмірі 180000,00 грн матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 180000,00 грн заборгованості з орендної плати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення 16204,93 грн пені та 1568,22 грн 3% річних (за період з 10.06.2025 по 23.09.2025), 714,97 грн інфляційних (за період з червня по серпень 2025 року), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.9.5 договору, у разі порушення пункту 5.1.1 цього договору орендар зобов`язується сплатити орендодавцеві на його письмову вимогу пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в цей період, від суми несплаченої орендної плати, а також інфляційних втрат та 3% річних відповідно до положень ст.625 ЦК України.

При цьому суд враховує, що відсутність письмової досудової вимоги про сплату пені, 3% річних та інфляційних не є перешкодою для реалізації права звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, а звернення з позовом до суду, в свою чергу, є також відповідною письмовою вимогою.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп-2002 (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Крім того, суд враховує, що відповідач не був позбавлений права та можливості провести розрахунки під час розгляду справи.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перевіривши розрахунки пені та 3% річних (за період з 10.06.2025 по 23.09.2025) (а.с.33 (на звороті), суд встановив, що позивач невірно визначив початок періоду їх нарахування - з 10.06.2025, тоді як правильним буде нарахування з 11.06.2025, з огляду на положення ст.253 ЦК України та те, що 10.06.2025 згідно з пп.5.1.1 п.5.1 договору є останнім днем строку виконання зобов`язання зі сплати орендної плати.

Здійснивши перерахунок пені та 3% річних у межах заявленого позивачем періоду за період з 11.06.2025 по 23.09.2025 на суму несплаченої орендної плати за червень 2025 року у розмірі 180000,00 грн, суд встановив, що обґрунтовано заявлена сума пені складає 16052,05 грн, 3% річних - 1553,42 грн, які підлягають стягненню з відповідача. У стягненні 152,88 грн пені та 14,80 грн 3% річних необхідно відмовити, оскільки у цій частині позовні вимоги є безпідставними.

Перевіривши розрахунок інфляційних у розмірі 714,97 грн (за період з червня по серпень 2025 року) (а.с.33 (на звороті)), суд встановив, що останній здійснений відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства та є арифметично правильним, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Розрахунки здійснені судом за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача 798000,00 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди за період з 10.07.2025 по 23.09.2025, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

У п.4.1 договору визначено строк оренди - до 30.06.2025 з моменту передачі об`єкта в оренду за актом приймання-передачі. Строк оренди може бути продовжений або скорочений за угодою сторін та в порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п.8.1 договору, після закінчення терміну оренди орендар зобов`язаний протягом 10-ти днів повернути об`єкт оренди орендодавцеві за актом прийому-передачі (повернення).

Зважаючи на п.4.1 та 8.1 договору, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу об`єкт оренди у строк до 10.07.2025. Однак, у матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачу за актом приймання-передачі об`єкта оренди у визначений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача 798000,00 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди за період з 10.07.2025 по 23.09.2025, що було підтверджено представником позивача у судовому засіданні.

Водночас з огляду на те, що останнім днем строку виконання зобов`язання щодо повернення позивачу об`єкта оренди згідно з умовами договору було 10.07.2025, тому нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди необхідно здійснювати з 11.07.2025, що не було враховано позивачем.

Здійснивши перерахунок неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування предметом оренди за період з 11.07.2025 по 23.09.2025, суд встановив, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму неустойки у розмірі подвійної орендної плати 798000,00 грн, яка є меншою ніж її обґрунтований розмір - 868258,06 грн (з 11.07.2025 по 31.07.2025 - 232258,06 грн + з 01.08.2025 по 31.08.2025 - 360000,00 грн + з 01.09.2025 по 23.09.2025 - 276000,00 грн), що, однак є правом позивача, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 996320,44 грн, з яких: 180000,00 грн - заборгованість з орендної плати, 16052,05 грн - пені, 1553,42 грн - 3% річних, 714,97 грн - інфляційні, 798000,00 грн - неустойка у розмірі подвійної орендної плати. У стягненні 152,88 грн пені та 14,80 грн 3% річних суд відмовляє.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача у розмірі 11955,85 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (54055, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Слобідська сьома, будинок 70/8, ід. код 40445002) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт" (13033, Житомирська область, Житомирський район, селище міського типу Миропіль, вул. Лісова, будинок 2, ід. код 13563220):

- 180000,00 грн заборгованості з орендної плати;

- 16052,05 грн пені;

- 1553,42 грн 3% річних;

- 714,97 грн інфляційних;

- 798000,00 грн подвійної орендної плати;

- 11955,85 грн витрат по сплаті судового збору.

3. У стягненні 152,88 грн пені та 14,80 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.11.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу та відповідачу - через систему "Електронний суд".