ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" листопада 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3865/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх. № 2630 від 30.01.2025) у справі

за заявою Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки"
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Восток-Н"

учасники у справі про банкрутство не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2024 відкрито провадження у справі Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Восток-Н"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" до боржника в розмірі 3277087,41 грн основного боргу та 24224,00 грн - витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном ТОВ ВКП "Восток-Н"; розпорядником майна боржника призначено арбітражну керуючу Рудоконогу В.М.; призначено попереднє засідання суду на 20.02.2025.

31.12.2024 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство № 74971.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою суду, ТОВ ВКП "Восток-Н" та ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" звернулись до Східного апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 апеляційну скаргу ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ ВКП "Восток-Н" задоволено. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.12.2024 у справі № 922/3865/24 скасовано та прийнято нову. Відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ "Сахновщинське ім. М.О. Ключки" про відкриття провадження у справ про банкрутство ТОВ ВКП "Восток-Н".

Приватне акціонерне товариство "Сахновщинське імені М.О. Ключки" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.12.2024 у справі № 922/3865/24, в частині відмови у визнанні вимог ініціюючого кредитора Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Восток-Н" в розмірі 70293984,56 грн.

Постановою Верховного Суду від 17.06.2025 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.12.2024, в частині відмови у визнанні вимог ініціюючого кредитора Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Восток-Н" в розмірі 70293984,56 грн у справі № 922/3865/24 задоволено частково. Скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 у справі № 922/3865/24. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.12.2024 у справі № 922/3865/24 залишено в силі.

01.07.2025 справа повернулася до Господарського суду Харківської області.

Під час перебування справи в судах вищих інстанцій до суду через систему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" надійшла заява з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025), в якій ініціюючий кредитор просив суд визнати його грошові вимоги до боржника в розмірі 84 884 754,10 грн, з яких: 51 009 968,00 грн - вимоги четвертої черги (а саме: 26356964,52 грн - основний борг за договором поставки №010421С, 161 260,06 грн - основний борг за договором поставки №05082011 та видатковою накладною №240, 2375925,42 грн - основний борг за договором поставки №К0610, 18 206 843,40 грн - інфляційні втрати, 3 908 974,59 грн - 3% річних) та 33 874 786,10 грн - вимоги шостої черги (пеня).

Ухвалою суду від 07.07.2025 заяву ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025) залишено без руху. Повідомлено ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" про недоліки заяви з грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025). Ухвалено заявнику - ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" у п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, надати суду: докази сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в розмірі 4844,80 грн; докази надсилання копії заяви з доданими до неї документами боржнику і розпоряднику майна (фіскальні чеки та поштові описи вкладення або квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС); документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника. Попереджено ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" про те, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду, в іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" вищевказану ухвалу суду надіслано до Електронного кабінету ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" 08.07.2025 після 17 години.

Частиною шостою статті 242 ГПК України передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала суду від 07.07.2025 про залишення заяви ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025) без руху отримана ініціюючим кредитором 09.07.2025, з огляду на що строк на усунення недоліків заяви - до 14.07.2025 включно.

15.07.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 16468), сформована в системі "Електронний суд" після закінчення робочого часу в суді 14.07.2025, тобто в межах строку, встановленого судом.

До заяви про усунення недоліків Приватним акціонерним товариством "Сахновщинське імені М.О.Ключки", крім іншого, додано квитанцію від 14.07.2025 про сплату судового збору в розмірі 4844,80 грн і докази надсилання копії заяви з доданими до неї документами боржнику та розпоряднику майна.

Ухвалою суду від 21.07.2025 призначено заяву Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025) до розгляду в попередньому засіданні суду на 19.08.2025. Запропоновано заявнику - ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" надати суду додаткові докази на підтвердження заявлених вимог (за наявності). Ухвалено розпоряднику майна та боржнику до дати проведення судового засідання: розглянути заяву ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх. № 2630 від 30.01.2025); письмово повідомити про результати розгляду ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" та суд; надати суду докази повідомлення ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" про результати розгляду заяви з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025).

19.08.2025 до суду від розпорядника майна надійшло клопотання (вх.№19037) про долучення до матеріалів справи повідомлення про результати розгляду грошових вимог ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки".

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що розпорядник майна визнає додаткові грошові вимоги ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" в розмірі 84884754,09 грн, з яких: 51009967,09 грн - основний борг (4 черга задоволення вимог кредиторів), 33874786,10 грн - пеня (6 черга задоволення вимог кредиторів).

Ухвалою суду від 19.08.2025 учасників у справі про банкрутство повідомлено про відкладення розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025) у попередньому засіданні суду на 11.09.2025. Запропоновано заявнику - ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" надати суду додаткові докази на підтвердження заявлених додаткових грошових вимог (за наявності). Ухвалено боржнику виконати вимоги ухвали суду від 21.07.2025, а саме - до дати проведення судового засідання: розглянути заяву ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх. № 2630 від 30.01.2025); письмово повідомити про результати розгляду ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" та суд; надати суду докази повідомлення ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" про результати розгляду заяви з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх. № 2630 від 30.01.2025).

01.09.2025 до суду від боржника надійшли заперечення (вх. № 19877) на заяву ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника, в яких боржник просить суд відмовити у визнані заявлених кредиторських вимог ПрАТ "Сахновщанське імені М.О. Ключки" до ТОВ ВКП "Восток-Н" повністю.

11.09.2025 до суду від ПрАТ "Сахновщанське імені М.О. Ключки" надійшла відповідь (вх. № 20823) на заперечення боржника проти заявлених додаткових грошових вимог.

Ухвалою суду від 11.09.2025 учасників у справі про банкрутство повідомлено про відкладення розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025) у попередньому засіданні суду на 11.11.2025 запропоновано заявнику - ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" надати суду додаткові докази на підтвердження заявлених додаткових грошових вимог (за наявності).

10.11.2025 до суду від ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" надійшли уточнення (вх. № 26056) до заяви з грошовими вимогами, в яких ініціюючий кредитор просить суд: прийняти пояснення (уточнення) до заяви з грошовими вимогами до боржника; визнати грошові вимоги ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" до ТОВ ВКП "Восток-Н" на загальну суму 85 201 354,84 грн, з яких: 4 844,80 грн - витрати зі сплати судового збору, 50 926 328,48 грн - основний борг (у тому числі 3% річних, інфляційні втрати) за договорами поставки №010421С, № К0610 та за укладеним у спрощений спосіб договором поставки, 34 270 181,56 грн - пеня за договорами поставки №010421С, № К0610.

11.11.2025 до суду від ТОВ ВКП "Восток-Н" надійшло клопотання (вх. № 26150) про долучення до матеріалів справи заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.08.2022 № 103 та надання даним документам належної правової оцінки.

Представник ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" у судовому засіданні 11.11.2025 підтримав заяву з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№2630 від 30.01.2025), з урахуванням уточнень (вх. № 26056 від 10.11.2025).

Розпорядник майна у судовому засіданні 11.11.2025 повідомила про визнання додаткових грошових вимог ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" у повному обсязі.

Представник ТОВ ВКП "Восток-Н" у судове засідання 11.11.2025 не з`явився; про дату, час та місце попереднього засідання суду був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні 11.11.2025 оголошено перерву в попередньому засіданні суду, зокрема, з розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025) на 11.11.2025 о 17:15.

Після перерви учасники у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025), з урахуванням уточнень (вх. № 26056 від 10.11.2025), дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2024 відкрито провадження у справі Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Восток-Н"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" до боржника в розмірі 3277087,41 грн основного боргу та 24224,00 грн - витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном ТОВ ВКП "Восток-Н"; розпорядником майна боржника призначено арбітражну керуючу Рудоконогу В.М.; призначено попереднє засідання суду на 20.02.2025.

31.12.2024 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство № 74971.

Відповідно до абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

З огляду на те, що офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Восток-Н" було здійснено 31.12.2024, останнім днем строку на заявлення грошових вимог кредиторів, визначеним ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, є 30.01.2025.

До Господарського суду Харківської області через систему "Електронний суд" від ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" надійшла заява з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025), в якій заявник, із урахуванням уточнень (вх. № 26056 від 10.11.2025), просить суд визнати його додаткові грошові вимоги до ТОВ ВКП "Восток-Н" на загальну суму 85 201 354,84 грн, з яких: 4 844,80 грн - витрати зі сплати судового збору, 50 926 328,48 грн - основний борг (а саме - за договором поставки №010421С: 26356964,52 грн - основна заборгованість, 2 825 141,33 грн - 3% річних, 14 492 093,96 грн - інфляційні втрати; за договором поставки № К0610: 2375925,12 грн - основна заборгованість, 293255,40 грн - 3% річних, 1 574 081,43 грн - інфляційні втрати; за укладеним у спрощений спосіб договором поставки: 161 260,06 грн - основна заборгованість за видатковою накладною № 240, 451 735,33 грн - 3% річних, 2 395 871,33 грн - інфляційні втрати), 34 270 181,56 грн - вимоги шостої черги (а саме - за договором поставки №010421С: 31 283 532,15 грн - пеня, за договором поставки № К0610: 2986649,41 грн - пеня).

В обґрунтування поданої заяви ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" посилається на неналежне виконання боржником умов договорів поставки.

Так, на підставі поданих кредитором документів і матеріалів справи, судом встановлено наступне.

01.04.2021 між ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" та ТОВ ВКП "Восток-Н" укладено договір поставки № 010421С.

Згідно з п. 1.1 договору поставки № 010421С від 01.04.2021, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату продукції - найменування, кількість, асортимент та якість якої зазначається у специфікаціях до цього договору

Обсяг кожної партії продукції згідно з даним договором визначається у специфікаціях до даного договору (п. 2.1 договору поставки № 010421С від 01.04.2021).

Відповідно до п. 4.2 договору поставки № 010421с від 01.04.2021, датою поставки партії продукції є дата у накладній або у іншому належним чином оформленому первинному документі, який підписано повноважними представниками сторін.

Розрахунок за поставлену продукцію здійснюється відповідно до специфікації на кожну партію продукції (п. 6.1 договору поставки № 010421С від 01.04.2021).

Відповідно до специфікації №1 до договору поставки №10421С від 01.04.2021, сторони узгодили кількість, ціну, загальну вартість та строк поставки продукції.

У пункті 5 специфікації №1 до договору поставки №10421С від 01.04.2021 сторони визначили, що покупець сплачує за продукцію наступним порядком: оплата в розмірі не менше 80% від вартості поставленої продукції протягом 20 банківських днів з моменту фактичної передачі продукції, остаточний розрахунок після реєстрації податкової накладної та отримання покупцем повного пакету оригіналів первинних документів постачальника за даним договором.

Згідно з п. 7.2 договору поставки №10421С від 01.04.2021, за прострочення постачання продукції від дати вказаної в п. 4.1 цього договору постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки продукції.

На підтвердження факту здійснення поставки продукції та отримання її боржником, кредитором надано видаткові накладні (№63 від 01.04.2021 на суму 4660000,80 грн, № 68 від 01.04.2021 на суму 390042,06 грн, № 62 від 01.04.2021 на суму 4660000,80 грн, № 79 від 16.05.2021 на суму 1168262,20 грн, № 80 від 17.05.2021 на суму 1044306,18 грн, №81 від 17.05.2021 на суму 1262860,22 грн, №82 від 18.05.2021 на суму 1036850,18 грн, №83 від 18.05.2021 на суму 3560240,61 грн, №84 від 19.05.2021 на суму 4205650,72 грн, №85 від 20.05.2021 на суму 4007600,69 грн, №86 від 20.05.2021 на суму 361150,06 грн, що загалом становить 26 356 964,52 грн) та складені на їхній підставі податкові накладні з доказом їхньої реєстрації.

06.10.2020 між ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" та ТОВ ВКП "Восток-Н" укладено договір поставки № К0610.

Відповідно до п. 1.1 договору поставки № К0610 від 06.10.2020, постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2020 року, на умовах, зазначених у цьому договорі.

Згідно із п. 3.1 договору поставки № К0610 від 06.10.2020, оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі впродовж 2-х банківських днів після настання усіх наступних подій: поставки товару; надання постачальником покупцю документів, зазначених у п.2.5, 5.10 договору. У разі ненастання зазначених подій та/або невиконання постачальником умов договору покупець має право затримати оплату товару, зокрема: у випадку не реєстрації постачальником податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до ст. 201.1 ПК України покупець сплачує грошову суму в розмірі 80% вартості товару, протягом 2 (двох) банківських з дати поставки товару та надання копій документів зазначених у пункті 2.5 та 5.10. (п. 3.1.1 договору поставки № К0610 від 06.10.2020); покупець сплачує грошову суму в розмірі 20% вартості товару, протягом 2 (двох) банківських днів з дати реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до ст.201.1 ПК України (п.3.1.2 договору поставки № К0610 від 06.10.2020).

Відповідно до п. 4.2 договору поставки № К0610 від 06.10.2020, у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору покупець сплачує постачальнику на вимогу останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нараховувалась, від загальної вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання покупцем свого зобов`язання за цим договором.

На підтвердження факту здійснення поставки товару та отримання його боржником, кредитором надано видаткові накладні (№241 від 07.10.2020 на суму 269666,76 грн, №242 від 08.10.2020 на суму 216 142,08 грн, №243 від 09.10.2020 на суму 247473,60 грн, №244 від 10.10.2020 на суму 236 689,20 грн, №245 від 12.10.2020 на суму 239 697,48 грн, №260 від 16.11.2020 на суму 489 456,00 грн, №68 від 04.11.2020 на суму 676 800,00 грн) та складені на їхній підставі податкові накладні з доказом їхньої реєстрації.

В обґрунтування додаткових грошових вимог кредитором також надано видаткову накладну № 240 від 29.09.2020 на суму 161 260,06 грн (як укладений між сторонами у спрощений спосіб договір поставки).

Також, ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" в уточненій заяві з додатковими грошовими вимогами до боржника наводить розрахунок 3% річних, інфляційних втрат на суму заборгованості боржника із здійснення оплати за товар за видатковими накладними №216 від 06.08.2020, №217 від 07.08.2020, №218 від 11.08.2020, №219 від 12.08.2020, №220 від 13.08.2020, за якими сума основного боргу в розмірі 3277087,41 грн визнана ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2024 у справі №922/3865/24 (про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ ВКП "Восток-Н"), а також проводить розрахунки пені.

Надаючи правову кваліфікацію даному спору, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так у постанові від 01.03.2023 у справі № 902/221/22 Верховний Суд зазначив про те, що під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам, поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

У питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії суд враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають у такому:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18);

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);

- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства, що містять правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство (неплатоспроможність) та порядку розгляду цих заяв судом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підтвердження отримання боржником товару та виникнення обов`язку із його оплати кредитором надано підписані зі сторони ТОВ ВКП "Восток-Н" видаткові накладні, докази реєстрації відповідних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ст. 9 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податок на додану вартість - загальнодержавний податок.

Об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю (п.п. "а" п.185.1 ст. 185 ПК України).

Відповідно до абз. 1 п. 44.1 ст. 44 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до абз. 1 пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 "Про затверджені форми податкової накладної та порядку заповнення податкової накладної" (тут і далі - в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) (далі - Наказ № 1307), податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно з п. 3 Наказу № 1307, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації. Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у пункті 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України та пункті 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, або обчислену відповідно до пункту 200-1.9 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Пунктом 5 Наказу № 1307 визначено, що податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених Податковим кодексом України та цим Порядком. Дата складання податкової накладної заповнюється цифрами у такій послідовності: день місяця (дві цифри), місяць (дві цифри), рік (чотири цифри). При цьому крапки, коми та інші розділові знаки в даті складання податкової накладної не проставляються.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 181 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу пункту 198.1 статті 198 ПК України виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Таким чином, наведеними нормами Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними суми податку можуть бути віднесені покупцем товарів/послуг до складу податкового кредиту.

Статтею 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (п. 201.1 ст. 201 ПК України). У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата складання податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; індивідуальний податковий номер. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Заперечуючи проти додаткових грошових вимог ПрАТ "Сахновщинське ім.М.О.Ключки", боржник посилається, крім іншого, на те, що видаткові накладні, надані на підтвердження виконання умов кожного з договорів поставки, не підписувались та не скріплювались печаткою з боку боржника (покупця), а тому є нікчемними і не створюють юридичних наслідків для сторін.

З метою захисту своїх інтересів, ТОВ ВКП "Восток-Н" звернулося до Господарського суду Харківської області з кількома позовними заявами до ПрАТ "Сахновщинське ім. М.О. Ключки"

Так, у проваджені Господарського суду Харківської області перебувала справа № 922/3936/24 (922/4101/24) за позовом боржника до кредитора про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.09.2020 між ПрАТ "Сахновщинське ім.М.О.Ключки" та ТОВ ВКП "Восток-Н", разом з оформленою на його підставі видатковою накладною № 240 на суму 161 260,06 грн.

Ухвалою від 30.10.2025 позовну заяву у справі №922/3936/24 (922/4101/24) залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У провадженні Господарського суду Харківської області перебувала судова справа №922/3936/24 (922/4099/24) за позовом боржника до кредитора, в якій позивач просив суд визнати недійсним договір поставки №010421С від 01.04.2021 між ПрАТ "Сахновщинське ім. М.О. Ключки" та ТОВ ВКП "Восток-Н", разом з оформленими на його підставі видатковими накладними: №63 від 01.04.2021 на суму 4 660 000,80 грн, №68 від 01.04.2021 на суму 390 042,06 грн, №62 від 01.04.2021 на суму 4 660 000,80 грн, №79 від 16.05.2021 на суму 1 168 262,20грн, №80 від 17.05.2021 на суму 1 044 306,18 грн, №81 від 17.05.2021 на суму 1 262 860,22 грн, №82 від 18.05.2021 на суму 1036850,18 грн, №83 від 18.05.2021 на суму 3560240,61грн, №84 від 19.05.2021 на суму 4 205 650,72 грн, № 85 від 20.05.2021 на суму 4007600,69 грн, №86 від 20.05.2021 на суму 361 150,06 грн.

Ухвалою від 30.10.2025 позовну заяву у справі №922/3936/24 (922/4099/24) залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У провадженні Господарського суду Харківської області перебувала судова справа № 922/3936/24 (922/4100/24) за позовом боржника до кредитора про визнання недійсним договору поставки №050820П від 05.08.2020 між ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" та ТОВ ВКП "Восток-Н", разом з оформленими на його підставі видатковими накладними: № 216 від 06.08.2020 на суму 898 923,66 грн, № 217 від 07.08.2020 на суму 229 281,67 грн, № 218 від 11.08.2020 на суму 1 096 486,31 грн, №219 від 12.08.2020 на суму 656 343,98 грн, № 220 від 13.08.2020 на суму 396051,79 грн.

Ухвалою від 30.10.2025 позовну заяву у справі №922/3936/24 (922/4100/24) залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Статтею 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє заперечення боржника щодо відсутності обов`язку з оплати поставленого товару, з огляду на те, що останнім не подано належних та допустимих доказів того, що відповідні договори поставки та видаткові накладні ним не підписувалися.

Судом також встановлено, що на наданих кредитором документах в обґрунтування грошових вимог наявний відбиток печатки відповідача - ТОВ "ВКП "Восток-Н".

Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на документи, що фіксують здійснення господарських операцій.

Відповідний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 04.07.2024 у справі №911/2502/22.

Наявність печатки на акті, за умови відсутності доказів протиправності використання печатки чи доказів її втрати та/або доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, є додатковим аргументом на користь того, що підписання такого акту відповідало волі особи, від імені якої підписано документ та проставлено печатку.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 №918/780/18.

Також судом враховано правові висновки Верховного Суду з вищезгаданого питання, що викладені, зокрема, у постановах: від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, згідно з якими, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа; від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17, за змістом якої відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Верховний Суд у справах №915/878/16 та №905/49/15 вказав, що встановивши наявність відбитку печатки відповідача на видаткових накладних, заперечення відповідача щодо неможливості ідентифікації осіб, які прийняли товар не можуть бути взяті судом до уваги, за відсутності доказів її незаконного вибуття або незаконного використання її іншою особою. Саме відповідач має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2024 у справі № 925/727/22 з посиланням на висновки, викладені в постанові від 29.04.2015 у справі №903/679/14 (провадження № 3-77гс15), зазначив, що накладна є документом, який засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин, а тому у відповідача виник обов`язок з проведення розрахунку за відпущений позивачем товар.

Суд зауважує на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що печатка ТОВ ВКП "Восток-Н" була загублена боржником, викрадена або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Також суд враховує правові висновки, викладені в постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19, в якій об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновку колегії суддів Касаційного господарського у складі Верховного Суду, викладеного у пункті 44 постанови від 28.08.2020 у справи № 922/2081/19, про те, що податкові декларації підтверджують лише порядок оподаткування господарської операції, оскільки сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції, але його конкретизувала: податкова накладна (в залежності від фактичних обставин певної справи) може бути допустимим доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, якщо сторона, яка заперечує факт поставки вчинила юридично значимі дії: зареєструвала податкову накладну; сформувала податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом тощо, оскільки підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт лише реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16 зазначено, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто, в даному випадку, господарська операція із поставки товару відображена в податковому обліку постачальника (кредитора) на підставі видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи.

Боржником не надано доказів звернення ним щодо безпідставного нарахування податкового кредиту ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" в межах відповідних господарських операцій та/або доказів невикористання отриманого ним податкового кредиту.

При дослідженні поданих кредитором документів судом встановлено, що на видатковій накладній №68 від 04.11.2020 в графі "договір" стоїть номер договору "010421 С від 01.04.2021", в накладній №260 від 16.11.2020 не зазначений номер договору, тобто вказано інший номер договору.

Проте, у наданих заявником видаткових накладних зазначено найменування товару та ціну товару за 1 одиницю без ПДВ, а також загальну вартість з ПДВ. У наданому договорі поставки №К0610 від 06.10.2020 також узгоджено сторонами конкретне найменування товару та ціну за 1 одиницю товару без ПДВ.

Суд зазначає, що наявність помилок чи описок у первинних бухгалтерських документах не свідчать про їх недійсність. Тобто певні недоліки первинних документів не позбавляють юридичної сили весь первинний документ в аспекті сприйняття його, як доказу здійснення господарської операції.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 821/589/17.

Також суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24.01.2019 у справі № 924/234/18, про те, що недоліки при складанні первинних документів, що фіксують господарську операцію, за їх наявності, не можуть стати безумовною підставою для звільнення контрагента від обов`язку оплатити вартість отриманих товару, робіт чи спожитої послуги.

Певні недоліки первинних документів не позбавляють юридичної сили весь первинний документ в аспекті сприйняття його як доказу здійснення господарської операції (постанова Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №821/589/17).

Суд також враховує, що рішенням Господарського суду Харківської області від 15.04.2025 у справі № 922/3936/24 (922/2547/24) стягнуто з ТОВ ВКП "Восток-Н" на користь Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" заборгованість за договором поставки № К0610 від 06.10.2020 у сумі 6 123 810,85 грн з яких: сума основної заборгованості - 2 375 925,12 грн, 3% річних - 253 635,25 грн, інфляційні нарахування - 1 198 938,98 грн, пеня - 2 295 311,50 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 у справі № 922/3936/24 (922/2547/24) апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Восток-Н" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Харківської області від 15.04.2025 у справі № 922/3936/24(922/2547/24) залишено без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В сукупності наведеного вбачається, що господарські операції з поставки товару в межах наданих кредитором договорів поставки та видаткових накладних є реальними, відбулися насправді, та знаходять своє відображення у податковому обліку, підтверджуються належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання грошових вимог ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" до ТОВ ВКП "Восток-Н" у частині основної заборгованості за договором поставки № 010421С від 01.04.2021, договором поставки № К0610 від 06.10.2020 та видатковою накладною № 240 від 29.09.2020 на суму 161 260,06 грн як укладеним між сторонами у спрощений спосіб договором поставки.

Щодо грошових вимог кредитора в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Суд враховує, що передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Суд також враховує передбачені договором поставки №К0610 від 06.10.2020 та договором поставки № 010421С від 01.04.2021 умови щодо порядку проведення розрахунків між сторонами.

Перевіривши надані заявником розрахунки, наведенні останнім в уточненнях до заяви з грошовим вимогами до боржника (вх. № 26056 від 10.11.2025), суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, а тому такі вимоги підлягають визнанню та включенню до складу грошових вимог кредитора.

Щодо нарахування кредитором пені, суд зазначає наступне.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, статтями 549, 611, 625 ЦК України.

За приписами частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Згідно з п. 7.2 договору поставки №10421С від 01.04.2021, за прострочення постачання продукції від дати вказаної в п. 4.1 цього договору постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки продукції.

Відповідно до п. 4.2 договору поставки № К0610 від 06.10.2020, у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору покупець сплачує постачальнику на вимогу останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нараховувалась, від загальної вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання покупцем свого зобов`язання за цим договором.

Перевіривши надані заявником розрахунки, наведенні останнім в уточненнях до заяви з грошовим вимогами до боржника (вх. № 26056 від 10.11.2025), суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, а тому такі вимоги підлягають визнанню та включенню до складу грошових вимог кредитора.

Щодо поданого ТОВ ВКП "Восток-Н" клопотання (вх. № 26150 від 11.11.2025), суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту вищезазначеного клопотання, боржник долучає до матеріалів справи заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.08.2022 № 103 та просить суд дати належну правову оцінку поданим документам.

Згідно зі ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність, заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 601 Цивільного кодексу України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17, від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №910/21566/17, від 25.09.2019 у справі №910/21645/17, від 01.10.2019 у справі №910/12968/17, від 05.11.2019 у справі №914/2326/18.

Боржник у справі про банкрутство заперечує щодо наявності у нього заборгованості перед кредитором, зазначає що подані ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Клюки" документи зі сторони ТОВ ВКП "Восток-Н" не підписувалися та печаткою не скріплювалися.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на активну позицію боржника щодо заперечення наявності у нього заборгованості перед кредитором (зокрема, подання позовних заяв про визнання їх недійсними), суд доходить висновку про те, що зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви від 26.08.2022 № 103 не може вважатися таким, що відбулося.

Суд також враховує, що ухвалою Господарського суду Харківської області у справі № 922/3936/24 від 09.09.2025 визнано грошові вимоги ТОВ ВКП "Восток-Н" до ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" в розмірі 55 416 875,12 грн основного боргу (4 черга задоволення вимог кредиторів) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору (1 черга задоволення вимог кредиторів).

У вищезазначеній ухвалі судом були визнані, зокрема, вимоги ТОВ ВКП "Восток-Н", що підтвердженні рішенням суду у справі № 922/860/20 та які були предметом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог 26.08.2022 № 103.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність боржником припинення зобов`язання між ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" та ТОВ ВКП "Восток-Н" на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.08.2022 № 103.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників у справі про банкрутство), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що грошові вимоги ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки" підтверджені належними та допустимими доказами, визнані розпорядником майна, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх.№ 2630 від 30.01.2025), з урахуванням уточнень (вх. № 26056 від 10.11.2025); визнати грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" до боржника в розмірі 50926328,48 грн - основного боргу (з яких: за договором поставки №010421С від 01.04.2021: 26356964,52 грн - основна заборгованість, 2825141,33 грн - 3% річних, 14492093,96 грн - інфляційні втрати; за договором поставки № К0610 від 06.10.2020: 2375925,12 грн - основна заборгованість, 293255,40 грн - 3% річних, 1574081,43 грн - інфляційні втрати; за укладеними у спрощений спосіб договорами поставки: 161260,06 грн - основна заборгованість за видатковою накладною № 240 від 29.09.2020, 451735,33 грн - 3% річних, 2395871,33 грн - інфляційні втрати), 34270181,56 грн - пені (з яких: за договором поставки №010421С від 01.04.2021 - 31283 532,15 грн, за договором поставки № К0610 від 06.10.2020 - 2986649,41 грн), а також 4844,80 грн - витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 45, 46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" з додатковими грошовими вимогами до боржника (вх. № 2630 від 30.01.2025), з урахуванням уточнень (вх. № 26056 від 10.11.2025).

Визнати грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О.Ключки" до боржника в розмірі 50 926 328,48 грн - основного боргу (4 черга задоволення вимог кредиторів), 34270181,56 грн - пені (6 черга задоволення вимог кредиторів), а також 4844,80 грн - витрат зі сплати судового збору (1 черга задоволення вимог кредиторів).

Ухвалу направити розпоряднику майна, боржнику, ПрАТ "Сахновщинське імені М.О.Ключки".

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 19 листопада 2025 року (з урахуванням того, що в період з 14.11.2025 по 18.11.2025 включно суддя перебував на лікарняному).

Суддя Усатий В.О.