ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.11.2025м. ДніпроСправа № 904/4513/25
про стягнення заборгованості за договором з постачання теплової енергії №807/жб/4 від 01.11.2021 у загальному розмірі 539 043,13 грн
14.08.2025 до господарського суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єлна" про стягнення заборгованості за договором з постачання теплової енергії №807/жб/4 від 01.11.2021 у загальному розмірі 539 043,13 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 справу №904/4513/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
19.08.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визнано справу малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
03.11.2025 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єлна" про стягнення заборгованості за договором з постачання теплової енергії №807/жб/4 від 01.11.2021 у загальному розмірі 539 043,13 грн відмовлено у повному обсязі.
- ухвалити додаткове рішення у справі №904/4513/25 про стягнення з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єлна" витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
Суд, розглянувши без виклику (повідомлення) сторін наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заяви по суті, зазначає наступне.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що між Адвокатським об`єднанням "Фенікс", в особі голови Олійник Є.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єлна" укладено договір про надання адвокатських послуг від 15.09.2025 (далі договір, а.с. 123-128, том 1).
Відповідно до вказаного договору адвокатське об`єднання зобов`язується надати замовнику юридичні та консультаційні послуги, послуги щодо здійснення представництва інтересів останнього, забезпечити захист та відновлення прав, свобод і законних інтересів замовника при розгляді справи №904/4513/25, що перебуває в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення заборгованості (надалі "Послуги"), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором (пункт 1.1. договору).
Всі розрахунки за цим договором здійснюються в гривні, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання, зазначений в розділі 11 цього договору (пункт 4.2. договору).
Вартість послуг адвокатського об`єднання, зазначена у пункті 4.1. цього договору, повинна бути сплачена замовником в строк, що не перевищує 15 календарних днів з дати винесення рішення Господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/4513/25. Додаткові витрати сплачуються Замовником за фактом їх понесення адвокатським об`єднанням протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідного рахунку та підписання акту приймання-передачі наданих послуг.
Згідно із наданим актом прийому передачі наданих юридичних послуг №12 від 10.11.2025, адвокатом об`єднання надано замовнику (відповідачу) послуги на суму у загальному розмірі 20 000,00 грн, а саме:
- складання та направлення до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 16.09.2025;
- складання та направлення до суду заяви про вступ у справу як представника Відповідача від 16.09.2025;
- ознайомлення з матеріалами справи;
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень щодо правових підстав позивача на звернення до суду;
- аналіз судової практики;
- складання контррозрахунку на підставі зібраних доказів;
- складання та направлення відзиву на позовну заяву до суду та позивачу від 22.09.2025;
- складання та направлення до суду та позивачу заперечень на відповідь на відзив від 02.10.2025.
Вказані послуги оплачені відповідачем адвокату у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №195 від 19.09.2025 на суму 10 000,00 грн та №223 від 10.11.2025 на суму 10 000,00 грн.
Дослідивши надані адвокатом послуги відповідно до акту прийому передачі наданих юридичних послуг №12 від 10.11.2025, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу з урахуванням критеріїв реальності, необхідності та співмірності таких витрат зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, значенням спору для сторін та поведінкою сторін під час розгляду.
Оцінивши перелік робіт, зазначених в акті, суд дійшов висновку, що частина заявлених послуг є типовими процесуальними діями незначної складності та не потребувала витрат часу й професійних зусиль у такому обсязі, який би обґрунтовував заявлену суму в повному розмірі. Зокрема, складання заяв про ознайомлення та про вступ у справу, а також надання загальних консультацій мають технічний характер та не можуть бути оцінені у розмірі, заявленому відповідачем.
Суд також зазначає, що такі дії, як аналіз судової практики, збирання доказів та складання контррозрахунку, не є самостійними юридичними послугами, оскільки за своєю суттю становлять невід`ємні етапи підготовки відзиву (заперечень) на позовну заяву. Оскільки зазначені роботи не породжують окремих процесуальних наслідків поза межами відзиву та виконуються виключно з метою його підготовки, вони не можуть оцінюватися як самостійні юридичні послуги та не підлягають окремому відшкодуванню.
Водночас суд вважає підтвердженими та необхідними витрати, понесені на підготовку відзиву та заперечень, що безпосередньо вплинуло на реалізацію права на захист відповідача.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, від 30.07.2019 у справі №902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Суд також враховує доводи позивача про те, що заявлений відповідачем перелік послуг містить значну кількість дій, які за своєю правовою природою є типовими та технічними процесуальними діями, незначними за складністю та не такими, що потребували істотних часових або професійних витрат адвоката.
Щодо посилань позивача на пропуск відповідача строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення суд зазначає таке. Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України регулює строк подання доказів на підтвердження розміру витрат стороною. У спрощеному позовному провадженні стадія судових дебатів відсутня, отже у сторони є п`ятиденний строк на подання відповідних доказів після ухвалення рішення суду. Повний текст рішення від 03.11.2025 у справі складено 07.11.2025, тому подання відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення 12.11.2025 відбулося в межах встановленого законом строку. Таким чином суд відхиляє твердження позивача про пропуск відповідачем строку на подання відповідної заяви.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, господарський суд вважає, що 8 000,00 грн є співмірним та пропорційним розміром витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове рішення складено - 21.11.2025
Суддя Т.В. Іванова