УХВАЛА

25 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 902/1352/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В. Г.

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 (вх. № 8575/2025)

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025

та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.07.2025

у справі № 902/1352/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський м`ясний край"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сафарі Плюс"

про банкрутство

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1352/23 за заявою ТОВ "Подільський м`ясний край" до ТОВ "Сафарі Плюс" про банкрутство.

14.10.2024 постановою Господарського суду Вінницької області у справі №902/1253/23 визнано ТОВ "Сафарі Плюс" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Голубенко О. В

04.07.2025 до Господарського суду Вінницької області від ТОВ "Подільський м`ясний край" надійшло клопотання б/н від 02.07.2025 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі № 902/1253/23.

22.07.2025 ухвалою Господарського суду Вінницької області задоволено клопотання ТОВ "Подільський м`ясний край" б/н від 02.07.2025 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі №902/1352/23. Затверджено мирову угоду, укладену 08.06.2025 між ТОВ "Подільський м`ясний край" та ТОВ "Сафарі Плюс" у справі № 902/1352/23. Закрито провадження у справі № 902/1352/23 про банкрутство ТОВ "Сафарі Плюс". Припинено повноваження ліквідатора ТОВ "Сафарі Плюс" арбітражного керуючого Голубенко О. В. у справі № 902/1352/23. Припинено дію мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.02.2023 у справі № 902/1352/23.

15.10.2025 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду (повну постанову складено 24.10.2025) апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.07.2025 у справі № 902/1352/23 - залишено без змін.

17.11.2025 (через підсистему "Електронний суд") ОСОБА_1 подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.07.2025 у справі № 902/1352/23 про затвердження мирової угоди в межах справи про банкрутство, укладеної між ТОВ "Подільський м`ясний край" та ТОВ "Сафарі Плюс"; справу №902/1352/23 про банкрутство ТОВ "Сафарі Плюс" направити до Господарського суду Вінницької області для продовження провадження.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

18.11.2025 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г.(суддя-доповідач), суддів: Жукова С.В., Картере В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, підставами касаційного оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.07.2025 у справі № 902/1352/23 ОСОБА_1 зазначила пункти 1 і 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Однак, навівши обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, ОСОБА_1 неналежно обґрунтовано підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Суд звертає увагу скаржника, що, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19, під час касаційного оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права, касаційна скарга має містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Звертаючись з касаційною скаргою, ОСОБА_1 зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема:

- чи може бути затверджена судом мирова угода сторін в процедурі банкрутства, якщо в межах даної справи розглядаються позови третіх осіб;

- чи може бути затверджена судом мирова угода сторін в процедурі банкрутства, якщо її укладення порушуватиме права третіх осіб, зокрема тих чиї вимоги розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство;

- чи суд затвердити мирову угоду, яка порушує права третіх осіб, зокрема, кредиторів, які не заявили своїх вимог внаслідок незавершення розгляду справи цим же судом в межах цієї ж справи.

Проте скаржником не вказано щодо застосування якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду, як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах та яку єдину практику застосування правових норм необхідно сформувати Верховному Суду за результатом розгляду його касаційної скарги.

Отже, за оцінкою Суду, наведені скаржником доводи не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності та змагальності Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу доводами, які скаржник не навів у її тексті, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом зазначених принципів господарського судочинства.

Тож скаржнику слід належним чином обґрунтувати визначену ним підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням викладеного вище у цій ухвалі.

Частиною другою статті 292 ГПК України визначено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: належним чином обґрунтувати підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

При цьому Верховний Суд зазначає, що уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно надіслати учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 22.07.2025 у справі № 902/1352/23 - залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга в частині, поданій з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, вважатиметься неподаною.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Пєсков