ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.11.2025 Справа № 917/308/14

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Данько М.С., за участю представника позивача Сокіл О. В., інші представники учасників справи в судове засідання не з`явились, розглянувши

заяву Ружинської селищної ради про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року по справі №917/308/14 (вх. №14115 від 04.11.2025 року)

за позовом прокурора Ружинського району в інтересах держави в особі Ружинської селищної ради

до приватного підприємства "Валява"

про зобов`язання відповідача передати позивачу автомобіль сміттєвоз шляхом складання акту приймання-передачі та надання сертифікатів якості, сервісної книжки на товар і рахунку фактури, стягнення пені та штрафних санкцій в сумі 72701,08 грн., визнання недійсним договору № 23/218/1 та акту № 1 приймання-передачі товару

встановив:

в провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/308/14 за позовною заявою прокурора Ружинського району в інтересах держави в особі Ружинської селищної ради до приватного підприємства "Валява" про зобов`язання відповідача передати позивачу автомобіль сміттєвоз шляхом складання акту приймання-передачі та надання сертифікатів якості, сервісної книжки на товар і рахунку фактури, стягнення пені та штрафних санкцій в сумі 72701,08 грн., визнання недійсним договору № 23/218/1 та акту № 1 приймання-передачі товару.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року у справі №917/308/14 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір про відповідальне збереження №23/218/1 від 30.09.2013 р. Зобов`язано ПП "Валява" передати Ружинській селищній раді протягом 30 календарних днів з моменту набрання цим рішенням суду законної сили автомобіль сміттєвоз "ВЛІВ СУПЕР МІНІ Б 9-8 GZ 3309. Стягнуто з ПП "Валява" на користь Ружинської селищної ради 12590 грн. 27 коп. пені. Припинено провадження у справі в частині вимоги про визнання недійсним акту № 1 приймання-передачі товару. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ПП "Валява" в доход Державного бюджету України 1534 грн. 40 коп. судового збору. Стягнуто з Ружинської селищної ради в доход Державного бюджету України 3946 грн. 60 коп. судового збору.

22.10.2025 року до суду від Ружинської селищної ради надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року по справі №917/308/14 ( вх. №13591 від22.10.2025 року).

Розпорядженням №125 від 22.10.2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №917/308/14 (відповідно до п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Полтавської області від 22.10.2025 року справа №917/308/14 була передана на розгляд судді Тимощенко О. М. (підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи - звільнення судді з посади).

Ухвалою від 23.10.2025 року суд повернув без розгляду заяву Ружинської селищної ради про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року по справі №917/308/14 (вх. №13591 від 22.10.2025 року).

04.11.2025 року до суду від Ружинської селищної ради повторно надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року по справі №917/308/14 ( вх. №14115 від 04.11.2025 року).

Ухвалою від 06.11.2025 року суд прийняв заяву Ружинської селищної ради про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року по справі №917/308/14 ( вх. №14115 від 04.11.2025 року) до розгляду. Розгляд заяви призначив на 20.11.2025 року на 09:00 год. Суд запропонував прокуратурі та ПП "Валява" подати до суду письмові пояснення (заперечення) на заяву стягувача в строк 5 днів з дня отримання даної ухвали.

10.11.2025 року до суду від представника Ружинської селищної ради - Сокіл О. В. надійшла заява про її участь в судовому засіданні 20.11.2025 року по справі № 917/308/14 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №14411), яка задоволена судом ухвалою від 11.11.2025 року.

В судове засідання 20.11.2025 року представники прокуратури та відповідача не явились, належним чином повідомлялися судом про дату і час судового засідання.

Відповідач в підсистемі «Електронний суд» станом на момент розгляду даної заяви не був зареєстрований.

Відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 27.08.2025 року було направлено відповідачу у паперовому вигляді рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 38754, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Мачухи, провул. Чапаєва, 1, яка згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є юридичною адресою відповідача.

Поштове відправлення повернуто до суду без вручення адресату з відміткою з відміткою поштової установи про відсутність адресату за місцезнаходженням.

Відтак, згідно ст.242 ГПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд його справи.

В обґрунтування заяви Ружинська селищна рада вказувала, що 23.04.20214 р. на підставі позову прокурора Ружинського району в інтересах держави в особі Ружинської селищної ради до ПП «ВАЛЯВА» рішенням Господарського суду Полтавської області зобов`язано приватне підприємство "ВАЛЯВА" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, За, офіс 305, ідентифікаційний код 21053242, р/р НОМЕР_1 в ПГРУ КБ "Приват" в м. Полтава, МФО 331401) передати Ружинській селищній раді (13601, Житомирська область, смт. Ружин, ідентифікаційний код 04344707, р/р 551 ГУДКСУ в Житомирській області, МФО 811039) протягом 30 календарних днів з моменту набрання цим рішенням суду законної сили автомобіль сміттєвоз "ВЛІВ СУПЕР МІШ Б 9-8 GZ 3309.

12.05.2014 р. Господарським судом Полтавської області було видано наказ на примусове виконання даного рішення в цій частині, яке набрало законної сили.

04 липня 2014 року старшим державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43862560 у справі про примусове виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року у справі №917/308/14, яке 11.07.2014 року Постановою про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції було приєднане до зведеного виконавчого провадження № 44179277, яке веде Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

19 квітня 2016 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУК) за участю понятих був складений Акт про те, що при виході за адресою (м. Кременчук, вул. 7-й тупик Хорольський, б. 3/24д (місцезнаходження боржника) сміттєвоза "ВЛІВ СУ ПЕР МІНІ Б 9-8 Оії 3309 не виявлено.

Будь-які інші заходи щодо встановлення місцезнаходження сміттєвоза "ВЛІВ СУПЕР МІШ Б 9-8 GZ 3309 державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУК) та виконання рішення господарського суду Полтавської області не вживались, а обмежились лише одним виходом за місцем знаходження боржника - приватного підприємства «ВАЛЯВА».

Відповідно до листа Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області від 01.01.2024 року № 529 вказано, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 49436358 з примусового виконання наказу №917/308/14, виданого 12.05.2014 господарським судом Полтавської області про зобов`язання ПП «ВАЛЯВА» передати виконавчому комітету Ружинської селищної ради автомобіль сміттєвоз ВЛІВ СУПЕР МІШ. 03.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції).

Відповідно до листа Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області № від 19.08.2025 року вказано, що слідчим відділом підрозділу проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003136, внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань 16.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.382 КК України, в ході розслідування якого орган досудового слідства прийшов до висновку, що в діях посадових осіб ПП «ВАЛЯВА» відсутня кваліфікуюча ознака, як злісне ухилення від виконання вироку суду і тому у їх діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.382 КК України.

На підставі викладеного 16.05.2015 року органом досудового розслідування було винесено постанову про закриття кримінального правопорушення № 0003136 від 16.10.2014 року у зв`язку з встановленням відсутності в діянні посадових осіб ПП «ВАЛЯВА» складу кримінального правопорушення.

Як зазначав позивач, 18.10.2016 року під час проведення судового засідання господарським судом Полтавської області представник 1111 «ВАЛЯВА» наголосив, що мають можливість за рахунок запозичених коштів, здійснювати перерахування вартості автомобіля, зазначивши, що ПП «ВАЛЯВА» вже перерахувало до Ружинської селищної ради кошти в сумі 10 000,00 гривень в рахунок повернення коштів, сплачених за Товар згідно Договору № 23/218 від 16 серпня 2013 року.

22.06.2017 року господарський суд Полтавської області розглянувши заяву приватного підприємства «ВАЛЯВА» про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Полтавської області по справі № 917/308/14 враховуючи те, що інших належних доказів того, що вказаний сміттєвоз відсутній у власності відповідача (не перебуває в оренді в третіх осіб та інш.), неможливістю передачі вказаного автомобіля після його закупівлі у третіх осіб суду не надано та відсутність автомобіля на території підприємства - боржника, що зафіксовано у Акті державного виконавця, не може бути єдиним належним доказом неможливості виконання рішення Господарського суду Полтавської області у спосіб, який визначений у п. З його резолютивної частини відмовив у задоволені даної заяви.

Отже, в період часу з 23.04.2014 року по 01.09.2025 року приватним підприємством «ВАЛЯВА» не вжито жодних заходів направлених на виконання рішення Господарського суду Полтавської області по справі № 917/308/14 та погашення заборгованості перед Ружинською селищною радою.

Позивач вказував, що з метою встановлення вартості сміттєвоза на даний час було опрацьовано висвітлену в інтернет-мережі рекламу на веб-сайтах: (https://prom.ua/ua/p33402008-smittyevoz-dkt-bokove.html); (https://prom.ua/ua/p818697069-musorovoz-bokovoj-mehanicheskoj.html) щодо продажу автомобіля сміттєвоза облаштованого на шасі ГАЗ 3309, за результатами якого було встановлено, що мінімальна вартість автомобіля- сміттєвоза - 1 400 000 грн.; 1 500 000 грн., вартість автомобіля вираховується з урахуванням встановленого обладнання, тому для вираховування збитків завданих селищній раді шляхом не поставки купленого автомобіля було проведено підрахунок суми боргу з урахуванням рівня інфляції та середньо ринкової вартості відповідного автомобіля станом на 01.09.2025 року за допомогою калькулятора розміщеного на сайті: https://calculator.in.ua/rates- inflation.

З метою вжиття заходів щодо повернення ПП «ВАЛЯВА» бюджетних коштів рішенням вісімдесят четвертої сесії восьмого скликання Ружинської селищної ради № 1844 від 18.09.2025 року, голосуванням депутатів селищної ради погоджено зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області по справі № 917/308/14 від 23.04.2014 року шляхом стягнення коштів із боржника з урахуванням рівня інфляції та середньо ринкової вартості відповідного автомобіля станом на 01.09.2025 року.

Враховуючи вище викладене, з метою погашення заборгованості, Ружинська селищна рада просить суд змінити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 р. по справі №917/308/14 шляхом зміни зобов`язання ПП "ВАЛЯВА" з передати Ружинській селищній раді автомобіль сміттєвоз "ВЛІВ СУПЕР МІШ Б 9-8 Оіі 3309, на стягнути з ПП "ВАЛЯВА" на користь Ружинської селищної ради вартості автомобіля сміттєвоза "ВЛІВ СУПЕР МІШ Б 9-8 ОН, 3309, яка становить 339 900,00 (триста тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок та визначити новий спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014р у справі № 917/308/14, а саме: стягнути з приватного підприємства «ВАЛЯВА», ідентифікаційний код 21053242, р/р НОМЕР_1 в ПГРУ КБ "Приват" в м. Полтава, МФО 331401),місцезнаходження: 03194, Україна, м. Київ, бульвар Кольцова, 14Д, на користь Ружинської селищної ради (, місцезнаходження: 13601, Житомирська область, Бердичівський район, с-ще Ружин, вул. Незалежності, 2) грошові кошти в розмірі 1 524 663,32 (один мільйон п`ятсот двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят три) гривні 32 копійки, що є вартістю автомобіля сміттєвоз "ВЛІВ СУПЕР МІШ Б 9-8 СХ 3309 з урахуванням рівня інфляції станом на 01.09.2025 року.

Розглянувши матеріали заяви, з урахуванням обставин справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положенням ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судом враховано, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18 - рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 -рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч. І ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі Шмалько проти України зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі Чіжов проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (рішення від 19.03.1997 зі справи Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи Шмалько проти України).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 07 червня 2005 року у справі Фуклев проти України).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21.11.2024 №4094-ІХ ( набрав чинності 19.12.2024), було внесені зміни, зокрема і до статті 331 ГПК України, а саме частину третю статті 331 ГПК України доповнено абзацом другим та третім: "Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися. Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до вимог частин 1 статті 331 ГПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом (схожі за змістом усталені висновки викладено в постановах Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №456/953/15-а, від 17.07.2019 у справі №748/2827/16-а, від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі №817/628/15, від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 та в постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №179/1341/15-ц, від 01.08.2019 у справі №759/10301/15-ц, від 09.12.2020 у справі №464/6966/16-ц).

Задоволення позову про повернення майна, у випадку встановлення його фактичної відсутності або невиконання відповідачем обов`язку з повернення, надає право змінити спосіб виконання судового рішення.

Відповідно до приписів частини третьої статті 331 ГПК України доповнено абзацом другим та третім: "Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися. Однак така вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", що не враховано позивачем при зверненні із даною заявою.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 3 Закону про оцінку майна, оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У цьому Законі майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (право володіння, розпорядження, користування), спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону про оцінку майна передбачено, що звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Позивачем не подано належних та допустимих доказів щодо вартості майна у відповідності до положень частини третьої статті 331 ГПК України та вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що ним з метою встановлення вартості сміттєвоза на даний час було опрацьовано висвітлену в інтернет-мережі рекламу на веб-сайтах та нараховано інфляційні нарахування на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 1 184 763,35 на суму боргу 339 900 грн (вартість автомобіля), оскільки це суперечить вищенаведеним нормам.

Крім того, інфляційні нарахування, заявлені позивачем, фактично є новими позовними вимогами, які не були предметом розгляду при прийнятті судового рішення у даній справі.

Пред`явлення нових позовних вимог на стадії виконання судового рішення не передбачено чинним законодавством.

Досліджуючи подані докази, суд звертає увагу, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

З огляду на не доведення позивачем вартості майна внаслідок неподання доказів про вартість майна відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", як це встановлено частиною третьою статті 331 ГПК України, заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.13,74,76,77,80,234,331 ГПК України, суд

Ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви Ружинської селищної ради про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2014 року по справі №917/308/14.

Ухвала підписана 24.11.2025 року

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тимощенко О.М.