ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2369/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.

за участю секретаря судового засідання Прахт Є. І.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/2369/25

за позовом: Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області

до відповідача: Каховського міжрайонного управління водного господарства

про витребування земельних ділянок

за участю представників:

від прокуратури: Мацюра Н. Ю.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Забалуєва Н. М.;

В С Т А Н О В И В:

Херсонська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області звернулася з позовом до Каховського міжрайонного управління водного господарства (далі також Каховське МУВГ), в якому просить Господарський суд Одеської області:

- витребувати з володіння Каховського міжрайонного управління водного господарства на користь належного власника держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0032 площею 272,84 га із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, що розташована на території Новокам`янської сільської ради Каховського району Херсонської області (рнонм 35);

- витребувати з володіння Каховського міжрайонного управління водного господарства на користь належного власника держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0438 площею 11,74 га із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, що розташована на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області (рнонм 35);

- судові витрати стягнути з відповідача на користь Херсонської обласної прокуратури.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

18.06.2025 господарський суд постановив ухвалу, якою прийняв позовну заяву Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області до розгляду та відкрив провадження у справі. Справу постановив розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначив на 14.07.2025, із повідомленням учасників справи та представника прокуратури про підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 14.07.2025 за участі прокурора, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою відкладено підготовче засідання на 06.08.2025 о 12:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

06.08.2025 у підготовчому засіданні за участі прокурора, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.09.2025 о 14:30, із викликом учасників справи у судове засідання.

У судовому засіданні 18.09.2025 за участі прокурора, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою призначено судові дебати на 02.10.2025 о 15:30, із викликом учасників справи у судове засідання.

01.10.2025 Каховська районна державна адміністрація Херсонської області подала заяву про проведення засідання без участі позивача за № 30622/25. У заяві вказала, що підтримує повністю позовні вимоги.

02.10.2025 суд ухвалою відправ судове засідання на 20.10.2025 о 14:30, із викликом учасників справи у судове засідання.

20.10.2025 відповідач подав клопотання про витребування доказів та залучення до участі у справі як третьої особи, яка не замовляє самостійних вимог щодо предмету спору представника Державного реєстру речових прав.

Розглянувши відповідне клопотання в судовому засіданні 20.10.2025, з урахуванням заперечень прокурора, суд відмовив у його задоволенні через те, що залучення до участі у справі представника Державного реєстру речових прав жодним чином не вплине на вирішення цього господарського спору.

20.10.2025 господарський суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання на 17.11.2025.

У судовому засіданні 17.11.2025, за участю представників прокуратури та відповідача, суд на підставі ст. 240 ГПК України проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.

Стислий виклад позиції прокурора

Херсонська обласна прокуратура за результатами вивчення інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено порушення інтересів держави та неналежне здійснення органом державної влади повноважень по їх захисту.

Прокуратура виявила факт здійснення за Каховським міжрайонним управлінням водного господарства державної реєстрації речових прав на земельні ділянки водного фонду на праві власності, натомість останні належали реєстрації на праві постійного користування, яке є похідним від права власності, що є порушенням ст.ст. 59, 92 Земельного кодексу України.

За результатами вивчення інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прокурор встановив, що державним реєстратором виконавчого комітету Каховської міської ради Вермієнко І. І. 25.10.2016 внесено запис №17062814 щодо права власності Каховського МУВГ на земельну ділянку площею 272,84 га, що розташована на території Новокам`янської сільської ради Каховського району Херсонської області з кадастровим номером :02:001:0032 із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами. Аналогічно 24.10.2016 зареєстровано право власності Каховського МУВГ на земельну ділянку площею 11,74 га, що розташована на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області з кадастровим номером :02:001:0438 із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами (запис про право власності №17051416).

Підставою для проведення реєстрації права власності на вказані земельні ділянки за Каховським МУВГ згідно з записами є розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 63 від 25.02.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», наказ Державного агентства водних ресурсів України від 12.05.2015 № 178-б «Про передачу основних засобів», розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 147 від 17.05.2016 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками» та розпорядження № 334 від 06.10.2016 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації».

Реєстрація права власності на спірні земельні ділянки за Каховським міжрайонним управлінням водного господарства права власності суперечить положеннями п. а ч. 3 ст. 59 Земельного кодексу України, оскільки відповідач має право володіти земельними ділянками лише на праві постійного користування або оренди.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Стислий виклад заперечень відповідача

Згідно з пунктом 4.2 розпорядження голови районної державної адміністрації № 334 від 06.10.2016 року Каховське МУВГ звернулося до Відділу державної реєстрації Каховської міської ради Херсонської області з питанням державної реєстрації права постійного користування на спірні земельні ділянки.

Каховське міжрайонне управління водного господарства зауважило, що під час реєстрації подало всі необхідні документи та заяви до Відділу державної реєстрації Каховської міської ради Херсонської області на здійснення вказаної реєстрації.

Натомість чому державний реєстратор Вермієнко І. І. зазначила у Державному реєстрі речових прав інформацію саме про право власності, а не право постійного користування, відповідачу не відомо.

Відповідач також зауважив, що надати суду копії документів, які були подані на державну реєстрацію постійного права користування земельними ділянками у зв`язку з тимчасовою окупацією лівобережжя Херсонщини, можливості не має.

Каховське МУВГ не вбачає своєї вини у помилковій реєстрації, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи встановлені судом

Розпорядженням голови Каховської районної державної адміністрації № 63 від 25.02.2016, вирішено:

затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в постійне користування Херсонському обласному управлінню водних ресурсів загальною площею 11,7400 га для обслуговування ставка-накопичувача на поді «Чорна Долина» на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області. Кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0438;

затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в постійне користування Херсонському обласному управлінню водних ресурсів загальною площею 272,8400 га для обслуговування ставка-накопичувача на поді «Чорна Долина» на території Новокам`янської сільської ради Каховського району Херсонської області. Кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0032.

Розпорядженням голови Каховської районної державної адміністрації № 147 від 17.05.2016 за результатами розгляду листа Херсонського обласного управління водних ресурсів від 17.03.2016 за вих. № 03-13/200 про припинення права постійного користування земельними ділянками площею 272,84 га та 11,74 га, на яких знаходяться основні засоби, які наказом Держводагентства від 12.05.2015 № 178-б «Про передачу основних засобів» передано на баланс Каховського МУВГ, припинено Херсонському обласному управлінню водних ресурсів на підставі добровільної відмови, право постійного користування землею відповідно до державних актів серії ІІ-ХС № 001110 та ІІ-ХС № 001111, що були видані Херсонському обласному управлінню водних ресурсів на земельні ділянки площею 272,84 га в адміністративно-територіальних межах Новокам`янської та 11,74 га в адміністративно-територіальних межах Костогризівської сільських рад Каховського району Херсонської області. Також за змістом даного розпорядження постановлено вважати такими, що втратили чинність державні акти на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 001110 та ІІ-ХС № 001111 та зобов`язано Херсонське обласне управління водних ресурсів повернути Каховській РДА державні акти на право постійного користування та, за актом прийому-передачі, повернути земельні ділянки до земель запасу водного фонду.

Розпорядженням голови Каховської районної державної адміністрації № 334 від 06.10.2016 внесено зміни до розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 63 від 25.02.2016, а саме доповнено зміст даного розпорядження наступними пунктами:

4. Надати Каховському міжрайонному управлінню водного господарства у постійне користування вищевказані земельні ділянки, при цьому:

4.1 Приступити до використання земельних ділянко після встановлення їх меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права постійного користування на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав;

4.2 Для отримання документу про право постійного користування на землю звернутись до відділу державної реєстрації Каховської міської ради Херсонської області;

4.3 В місячний термін з моменту реєстрації права постійного користування на земельні ділянки надати до управління Держгеокадастру у Каховському районі Херсонської області копію документів про право постійного користування.

В свою чергу державним реєстратором виконавчого комітету Каховської міської ради Вермієнко І. І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення права власності держави в особі Каховської районної державної адміністрації на земельні ділянки площею 272,84 га з кадастровим номером :02:001:0032 (запис про припинення речового права №13635315 від 25.10.2016) та площею 11,74 га з кадастровим номером :02:001:0438 (запис про припинення речового права №13634599 від 24.10.2016).

Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, довідки № 431007990 від 12.06.2025 та № 431009833 від 12.06.2025.

Водночас із вказаної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 24.10.2016 державним реєстратором зареєстровано право власності Каховського МУВГ на земельну ділянку площею 11,74 га, що розташована на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області з кадастровим номером :02:001:0438 із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами (запис про право власності №17051416).

Також 25.10.2016 державним реєстратором виконавчого комітету Каховської міської ради Вермієнко І. І. внесено запис № 17062814 щодо права власності Каховського МУВГ на земельну ділянку площею 272,84 га, що розташована на території Новокам`янської сільської ради Каховського району Херсонської області з кадастровим номером :02:001:0032 із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

Підставою для проведення реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки за Каховським МУВГ зазначено розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 63 від 25.02.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», наказ Державного агентства водних ресурсів України від 12.05.2015 № 178-б «Про передачу основних засобів», розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 147 від 17.05.2016 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками» та розпорядження № 334 від 06.10.2016 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації».

У матеріалах справи також наявні витяги з Державного земельного кадастру стосовно відповідних ділянок.

Прокурор також вказує, що на земельних ділянках знаходиться ставок-накопичувач на поді «Чорна Долина», площею водного дзеркала 245,77 га, що знаходиться на балансі міжрайонного управління водного господарства.

22.10.2024 прокурор звернувся до Каховської районної державної адміністрації з листом за №15/1-3016-24 з проханням повідомити позицію з приводу відомих обставин вибуття з розпорядження Каховської районної державної адміністрації спірних земельних ділянок водного фонду та надати копії розпоряджень.

Аналогічний лист від 22.10.2024 за № 15/1-3016-24 прокурор направив на адресу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області.

У відповіді від 05.11.2024 за №2326/02- 08/24/612 Каховська районна державна адміністрація повідомила про те, що у зв`язку з тимчасовою окупацією частини території Херсонської області в адміністрації відсутній доступ до архівних копій розпоряджень, що стали підставою для надання спірних земельних ділянок у постійне користування Каховському МУВГ, що унеможливлює надання об`єктивної оцінки фактам, пов`язаним із вибуттям земельних ділянок з розпорядження Каховської РДА.

У відповіді від 22.11.2024 №10-21-0.11-3540/2-24 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повідомило, що у зв`язку із дією воєнного стану в Управління відсутні правові підстави для проведення планових, позапланових заходів державного нагляду (контролю) у формі перевірок, та крім того, повідомило, що згідно положень ст. 59 ЗК України, землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування передаються державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об`єктами, прибрежними захисним смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо, у постійне користування.

02.12.2024 прокурор звернувся до Державного архіву Херсонської області з листом за № 15/1-57вих-24, в якому просив надати розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації, які стали підставою для державної реєстрації права власності за Каховським МУВГ.

У відповіді від 09.12.2024 за № 05-14/0-24/1180 Державний архів Херсонської області, повідомив, про те, що документи архівного фонду за 2016 рік на зберігання до державного архіву області не надходили.

З архівного відділу Каховської РДА 27.12.2024 прокурор також отримав інформацію про відсутність доступу до усіх архівних документів Каховської РДА, у зв`язку з тимчасовою окупацією частини Херсонської області.

Аналогічні відповіді про відсутність можливості надання завірених копій розпоряджень голови Каховської РДА, що стали підставою для державної реєстрації прав на спірні земельні ділянки, отримано 28.01.2025 за №02/2/28 з Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра та 10.02.2025 за №1-5-16/118-25 з Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Херсонській області.

З Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, до сфери управління якого передано Каховське міжрайонне управління водного господарства, 21.03.2025 за №2-10.2-9/1741-25 прокурор отримав інформацію про те, що у випадку підтвердження порушень законодавства під час державної реєстрації спірних земельних ділянок, Держрибагентством та Каховським МУВГ будуть вжиті заходи щодо їх усунення після деокупації Херсонської області.

Висновки суду

Щодо наявності в прокурора підстав та повноважень для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області

Згідно з ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виходячи з вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про прокуратуру», діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього ж нормативно-правового акта, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Суд встановив, що прокурором дотриманий порядок, встановлений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» для представництва позивача у даній справі, а в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем заходів з метою захисту інтересів держави самостійно.

Щодо суті позовних вимог

Предметом позову є витребування з володіння Каховського міжрайонного управління водного господарства на користь належного власника держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області земельних ділянок, із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

Прокурор вважає, що права власника земельних ділянок - Каховської районної державної адміністрації порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей права власності на спірні земельні ділянки за Каховським міжрайонним управлінням водного господарства. Спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду та в силу приписів ст. 59 ЗК юридичним особам належати не можуть.

За змістом статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 19 ЗК землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Господарський суд установив, що відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, категорія спірних земельних ділянок: землі водного фонду; вид використання: для обслуговування ставка-накопичувача на поді «Чорна Долина»; цільове призначення: 10.4. для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті:

а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;

б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;

в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;

г) береговими смугами водних шляхів;

ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 59 ЗК України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування:

а) державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо;

б) державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об`єктами портової інфраструктури;

в) державним рибогосподарським підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури;

г) військовим частинам Державної прикордонної служби України у межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і внутрішнього водного транспорту в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України зазначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель відповідно до цього кодексу, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства.

За змістом статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування(частини 1, 2). Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина 5).

Відповідно до частин 3, 4 статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 24, яким згідно із Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ доповнено Розділ X «Перехідні положення» ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у т.ч. земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Господарський суд установив, що спірні земельні ділянки на момент їх реєстрації знаходилися на території Новокам`янської сільської ради (Каховський район) та Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, за межами населених пунктів на території Каховського району Херсонської області повноваження з розпорядження земельними ділянками державної власності водного фонду здійснюються Каховською районною державною адміністрацією.

Протиправне заволодіння землями водного фонду на території Новокам`янської сільської ради (Каховський район) та Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області, порушує права та інтереси держави в особі Каховської районної державної адміністрації, яка є розпорядником земель державної власності цієї категорії на території Каховського району.

Разом з тим, як свідчать наявні у матеріалах справи розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 63 від 25.02.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», наказ Державного агентства водних ресурсів України від 12.05.2015 № 178-б «Про передачу основних засобів», розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 147 від 17.05.2016 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками» та розпорядження № 334 від 06.10.2016 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації», Каховському міжрайонному управлінню водного господарства спірні земельні ділянки надані у постійне користування.

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори, правочини, інші юридичні факти.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 324 ЦК України земля, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Кожен громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності Українського народу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Разом з тим, як свідчать наявні у матеріалах справи розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 63 від 25.02.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», наказ Державного агентства водних ресурсів України від 12.05.2015 № 178-б «Про передачу основних засобів», розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації № 147 від 17.05.2016 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками» та розпорядження № 334 від 06.10.2016 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації», Каховському міжрайонному управлінню водного господарства спірні земельні ділянки надані у постійне користування.

Водночас згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 24.10.2016 та 25.10.2025 державним реєстратором зареєстровано право власності Каховського МУВГ на спірні земельні ділянки.

Отже, оскільки за Каховським міжрайонним управлінням водного господарства зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки, які надані останньому у постійне користування, то така реєстрація є незаконною.

Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужено особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути в нього витребувано.

Відповідно до закріпленого у ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування власником свого майна із чужого володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. За допомогою цього позову власник захищає не тільки свої права на володіння та користування майном, а також і право на розпорядження ним, оскільки перебування майна у чужому володінні обмежує і право власника на розпорядження майном.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Таким чином, предмет віндикаційного позову становлять вимоги неволодіючого майном власника до володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, у захисті права власника земельної ділянки є необхідність розрізнення цих двох позовів залежно від стану володіння власника земельною ділянкою:

Негаторний позов використовується тоді, коли власник земельної ділянки не позбавлений фактичного володіння, але йому перешкоджають у реалізації права користування чи управління своєю ділянкою. Тобто, власник залишається власником і має контроль над ділянкою, але зазнає втручання, яке порушує його можливість ефективно користуватися своїм правом власності. Метою негаторного позову є усунення цих перешкод, але не відновлення володіння.

Віндикаційний позов спрямований на захист у випадку, коли власник втратив фактичне володіння своєю земельною ділянкою. Цей позов подається для того, щоб повернути ділянку з незаконного володіння іншої особи, яка неправомірно нею користується або тримає її у власності. Важливим є те, що віндикаційний позов може бути застосований незалежно від того, чи особа, яка володіє майном, є добросовісним чи недобросовісним набувачем.

Прокурор у цій справі звернувся з віндикаційним позовом про витребування на користь держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області земельних ділянок, які розташована на території Костогризівської та Новокам`янської сільських рад.

Господарський суд вважає, що прокурор та позивач правильно визначили належний спосіб захисту порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Верховний Суд України у постановах від 02.11.2016 у справі № 6-2161цс16, від 23.11.2016 у справі № 3-1058гс16 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № 522/2110/15-ц ввиснували, що воля держави як власника може виражатися лише в таких діях органів державної влади, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави.

Однак, як вже зазначалось, спірні земельні ділянки вибули з володіння держави поза її волею (без прийняття рішення компетентним органом, вилучення земельних ділянок з постійного користування державного підприємства тощо).

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами вимоги позивача та прокурора.

Що стосується заяв відповідача, що сталася помилка через неправильне внесення державним реєстратором в реєстр записів про речове право на спірні земельні ділянки, то господарський суд з цього приводу зауважує, що встановлення правомірності чи неправомірності дій, вини державного реєстратора, при обраному способі захисту, фактично не впливає на вирішення цього господарського спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора про витребування земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0032 та :02:001:0438 з незаконного володіння відповідача на користь їх власника - Каховської районної державної адміністрації Херсонської області є закон ними та обґрунтованими.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд керується при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Витребувати з володіння Каховського міжрайонного управління водного господарства (74800, Херсонська область, м. Каховка, Південна промбаза, вул. Соборності, 132, ідентифікаційний код 04394579) на користь належного власника держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Історична, 52, ідентифікаційний код 44160489) земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0032 площею 272,84 га із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, що розташована на території Новокам`янської сільської ради Каховського району Херсонської області (рнонм 35).

3. Витребувати з володіння Каховського міжрайонного управління водного господарства (74800, Херсонська область, м. Каховка, Південна промбаза, вул. Соборності, 132, ідентифікаційний код 04394579) на користь належного власника держави в особі Каховської районної державної адміністрації Херсонської області (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Історична, 52, ідентифікаційний код 44160489) земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0438 площею 11,74 га із цільовим призначенням для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, що розташована на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області (рнонм 35).

4. Стягнути з Каховського міжрайонного управління водного господарства (74800, Херсонська область, м. Каховка, Південна промбаза, вул. Соборності, 132, ідентифікаційний код 04394579) на користь Херсонської обласної прокуратури (, м. Херсон, вул. Михайлівська,33, р/р UA0002291, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 844,80 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення 21 листопада 2025 р.

Суддя Т.Г. Деркач