УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24.11.2025Справа № 910/14101/25

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альнаїр»

до Дочірнього підприємства «Нафтогазова компанія «Фактор»

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Альнаїр» (далі - ТОВ «Альнаїр») із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Дочірнього підприємства «Нафтогазова компанія «Фактор» (далі - ДП «НК «Фактор») заборгованості в сумі 8942,55 грн за договором поставки № 200751 від 18.02.2019.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Пунктом 5 частини 1 статті 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із поданї заяви, ТОВ «Альнаїр» заявило вимогу про стягнення з ДП «НК «Фактор» заборгованості за договором поставки, право на стягнення якої у заявника виникло ще у жовтні 2020 року, про що свідчить долучений до заяви лист-претензія ТОВ «Альнаїр» № 768/22/НК від 22.10.2020 з вимогою про повернення боржником попередньої оплати в сумі 8942,55 грн.

За таких обставин судом з`ясовано, що на час подання заяви про видачу судового наказу (13.11.2025) пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для відповідної вимоги (три роки) з моменту виникнення права такої вимоги у заявника.

З огляду на викладене у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п. 5 частини першої статті 152 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно з ч. 5 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 152, 153, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Альнаїр» до Дочірнього підприємства «Нафтогазова компанія «Фактор» про видачу судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та з цього дня може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десятиденного строку.

Суддя Головіна К. І.