ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. Справа № 911/375/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Заверюха К.О.;

відповідача-1 - не з`явилися;

відповідача-2 - не з`явилися;

третьої особи - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Київської області від 26.11.2024 (повне рішення складене 06.12.2024)

у справі №911/375/24 (суддя - Заєць Д.Г.)

за позовом ОСОБА_1

до: 1. ОСОБА_2 ;

2. Європейські медичні інновації (European medical innavations)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал Груп»

про переведення прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) та компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) про переведення на позивача прав та обов`язків покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023, укладеним між ОСОБА_2 та компанією Європейські медичні інновації (European medical innavations), у розмірі 88,23% статутного капіталу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 не повідомив позивача про намір продати свою частку (частину частки) третій особі - компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations), у зв`язку з чим позивач не зміг скористатися своїм переважним правом на придбання 88,23% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», яка у грошовому вираженні становить 264702,00 грн. Зазначене, на переконання позивача, свідчить про порушення його прав, як учасника товариства і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі на підставі ч. 5 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.03.2024 відкрито провадження у справі №911/375/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.10.2024 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал Груп».

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.11.2024 (повне рішення складене 06.12.2024) у справі №911/375/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального права.

Ключові аргументи позивача полягають в наступному:

- сторони у справі не оспорюють факт переходу права власності на частку від відповідача-1 до відповідача-2 на підставі договору купівлі-продажу частки від 13.02.2023, а спір стосується лише порушення переважного права учасника товариства на придбання частки, яка відчужується іншим учасником третій особі;

- на спростування позовних вимог відповідачі не надали суду першої інстанції жодних доказів виконання положень ч. 3 ст. ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а саме письмового повідомлення позивача як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», про продаж частки, ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Як наслідок, продаж частки вчинено всупереч положенням п. 2.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» та ч. ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»;

- та обставина, що 13.02.2023 між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 75 ГПК України, оскільки визнається позивачем та відповідачами. При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що судом не приймається до уваги визнання сторонами факту укладення договору купівлі-продажу частки;

- у випадку відсутності договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства суд був зобов`язаний встановити вартість відчуженої частки за допомогою інших доказів, наданих сторонами;

- суд першої інстанції, керуючись стандартом «вірогідності доказів», повинен був дійти обґрунтованого висновку про те, що відповідач-2 набув право власності на частку на підставі договору купівлі-продажу і така купівля-продаж частки відбулася за її номінальною вартістю 264702,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 апеляційну скаргу у справі №911/375/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №911/375/24, призначено її до розгляду на 04.02.2025, а також встановлено учасникам справи строк на подання відзивів.

Водночас, відповідачі та третя особа не скористалися правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 04.02.2025 з`явився представник позивача, натомість представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися.

Оскільки в матеріалах справи були відсутні докази належного повідомлення Шуфрича І.Ю. та компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 розгляд справи відкладено до 04.03.2025.

У призначене засідання суду 04.03.2025 з`явився представник позивача, натомість представники відповідачів та третьої особи в судове засідання повторно не з`явилися.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations), яка є іноземним суб`єктом господарювання, про дату, час та місце судового розгляду.

З огляду на викладене, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025, зокрема, постановлено:

- відкласти розгляд справи №911/375/24 до 30.09.2025;

- звернутися з судовим дорученням про надання правової допомоги з підтвердженням про вручення цієї ухвали в нотаріально засвідченому перекладі до Міністерства юстиції Угорщини з метою їх вручення відповідачу-2;

- зобов`язати Бродського Ю.М. у строк до 14.04.2025 подати до суду нотаріально засвідчений переклад на угорську мову процесуальних документів у справі.

11.04.2025 до суду представником позивача на виконання вимог ухвали надано нотаріально засвідчений переклад на угорську мову процесуальних документів та доручення про вручення документів.

01.05.2025 вказані документи надіслано до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою вручення компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations).

В судове засідання 30.09.2025 з`явилася представник позивача, натомість представники відповідачів, у тому числі компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations), та третьої особи в судове засідання не з`явилися.

Станом на день проведення судового засідання 30.09.2025 у суду були відсутні відомості щодо вручення компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) процесуальних документів, що були надіслані останній через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Як наслідок, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 відкладено розгляд справи №911/375/24 до 28.10.2025 та витребувано в Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості щодо вручення компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) копій процесуальних документів у справі.

У призначене засідання суду 28.10.2025 з`явився представник позивача, натомість представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися.

При цьому, до суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надійшло жодних відомостей щодо вручення компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) копій процесуальних документів у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 відкладено розгляд справи №911/375/24 до 11.11.2025 та повторно витребувано в Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості щодо вручення компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) копій процесуальних документів у справі.

До суду 29.10.2025 від Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист №1351/9.2-25/вх.865/9-25 від 20.10.2025, відповідно до якого судове доручення про вручення документів компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) повернуто без виконання. До листа додано відповідні документи, складені компетентним органом Угорської Республіки на угорській мові.

07.11.2025 представник позивача після ознайомлення з матеріалами справи подав до суду заяву про долучення до її матеріалів перекладу документів з угорської мови на українську, що надійшли 29.10.2025 на адресу суду від Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на виконання судового доручення.

У призначене судове засідання 11.11.2025 з`явився представник позивача та надав пояснення по суті апеляційної скарги. Натомість, представники відповідачів та третьої особи в судове засідання вкотре не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Вказане підтверджується наступним.

Так, належне повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» про розгляд справи підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету, зокрема, від 29.10.2025.

Також у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 зареєстрованого електронного кабінету всі ухвали суду надсилалися йому засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації, яка також зазначена у поданих до суду першої інстанції письмових поясненнях, а саме: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Берчені, буд. 90.

Водночас, процесуальні документи суду апеляційної інстанції не були вручені відповідачу-1 з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. ч. 3 та 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд вважає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Тому суд констатує, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги.

Стосовно відповідача-2, то суд на підставі ст. 367 ГПК України звернувся з відповідним судовим дорученням до компетентного органу Угорської Республіки з метою належного повідомлення про розгляд апеляційної скарги. Водночас, судове доручення про вручення документів компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) повернуто компетентним органом без виконання у зв`язку з тим, що «наявні перешкоди для вручення». Зокрема, як зазначено у листі Приватного акціонерного товариства «Пошта Угорщини», спроба особистого вручення поштового відправлення за адресою компанія була безуспішною, на місці також відсутня поштова скринька, тому поштове відправлення було повернуте відправнику з відміткою «поштова скринька відсутня».

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, відповідачі та третя особа належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги та, у свою чергу, не повідомили суд про причини неявки у судове засідання уповноважених представників. Отже, неявка у судове засідання представників відповідачів та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту приймання-передавання частки у статутному капіталі (корпоративних прав) Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 16.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тереховою К.I., ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали вказаний акт про наступне: відповідно до умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», укладеного 16.12.2019, продавець передає у власність, а покупець приймає у власність частку у статутному капіталі (корпоративні права) Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» у розмірі 11,765%, що складає 35298,00 грн.

Надалі, 13.07.2022 учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу частки від 13.07.2022 відчужив належну йому частку у розмірі 88,23% у статутному капіталі товариства ОСОБА_2 , що підтверджується актом приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», складеного на виконання договору купівлі-продажу від 13.07.2022.

13.02.2023 складено акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», відповідно до якого ОСОБА_2 як продавець 88,23% частки у статутному капіталі товариства, що у грошовому еквіваленті становить 264702,00 грн, передав належну йому частку, а юридична особа Європейські медичні інновації (European medical innavations) як покупець, прийняла цю частку на підставі договорів купівлі-продажу часток від 13.02.2023.

Також, в акті зазначено, що частка у загальному розмірі 88,23% у статутному каталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», яка у грошовому вираженні становить 264702,00 грн, передана в повному обсязі відповідно до умов договору. Сторони претензій одна до одної не мають. Акт складено на виконання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) станом на 30.01.2024 засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» є ОСОБА_1 з розміром частки 35298,00 грн та компанія Європейські медичні інновації (European medical innavations) з розміром частки 264702,00 грн.

Відповідно до п. п. 2.1 та 2.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», затвердженого рішенням загальних зборів учасників №13/06 від 13.06.2019, учасник товариства має право відчужити свою частку (частину чистки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Водночас, як стверджує позивач, ОСОБА_2 не повідомив його про намір продати свою частку (частину частки) третій особі, у зв`язку з чим позивач не зміг скористатися своїм переважним правом на придбання 88,23% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», яка у грошовому вираженні становить 264702,00 грн. Зазначене свідчить про порушення його прав, як учасника товариства і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі на підставі ч. 5 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Позивачем також зазначено, що акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023 не містить суму грошових коштів, сплачених відповідачем-2 на виконання договору купівлі-продажу частки від 13.02.2023, а відповідний договір у позивача відсутній, що позбавляє останнього можливості визначити суму грошових коштів, які підлягають внесенню на депозитний рахунок суду. Враховуючи зазначене, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про витребування у відповідачів договору купівлі-продажу частки від 13.02.2023 та відомостей на підтвердження здійснення оплати за договором, а також у Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області копії реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп».

Суд першої інстанції неодноразово витребовував у відповідачів оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії (для долучення до матеріалів справи) договору (договорів) купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 13.02.2023, а також відомості на підтвердження здійснення компанією Європейські медичні інновації (European medical innavations) оплати за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі.

Відповідач-1 у своїх письмових поясненнях повідомив суд, що ним оригінал витребуваного договору втрачено, тому він не може надати суду оригінал чи копію зазначеного договору. Водночас, ОСОБА_2 вказав, що 13.02.2023 між ним та компанією Європейські медичні інновації (European medical innavations) дійсно було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» у простій письмовій формі. При цьому, відповідач-2 визначену договором вартість купівлі частки в сумі 264702,00 грн сплатив у повному обсязі. Жодних заперечень з приводу позовних вимог ОСОБА_2 у поданих поясненнях не висловив.

Відповідач-2, у свою чергу, у поданому відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог. Також, відповідач-2 повідомив, що у нього не зберігся договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 13.02.2023, а підтвердження оплати може надати лише відповідач-1. Водночас, компанія Європейські медичні інновації (European medical innavations) підтвердила факт укладення відповідного правочину та факт сплати у повному обсязі грошових коштів за частку до моменту її передачі за актом.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов наступних висновків:

- факт укладення між відповідачами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023 не доведено належними доказами, тому відсутні підстави для переведення прав і обов`язків покупця за таким правочином, оскільки відсутні його істотні умови, зокрема ціна;

- зазначення в акті приймання-передачі частки від 13.02.2023 про те, що ОСОБА_2 передав, а компанія Європейські медичні інновації (European medical innavations) прийняла частку у статутному капіталі у розмірі 88,23% номінальною вартістю 264702,00 грн, вказує на предмет (ознаку) домовленостей, а не на узгоджену сторонами ціну договору купівлі-продажу;

- номінальна вартість частки у статутному капіталі товариства не є ціною договору купівлі-продажу, оскільки остання визначається волевиявленням сторін такого договору, тобто питанням згоди продавця та покупця. Відповідачами документально не підтверджено сплату грошової суми на виконання договору купівлі-продажу частки на користь компанії Європейські медичні інновації (European medical innavations) або будь-яку іншу суму за договором;

- оскільки відповідачами документально не підтверджено сплату грошових коштів на виконання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023, у позивача відсутні підстави для внесення на депозитний рахунок грошових коштів, а у суду відсутні підстави для задоволення таких вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі. Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства.

Учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік (ч. 5 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Слід зазначити, що чинне законодавство передбачає обов`язкове письмове повідомлення учасника про намір продажу частки третій особі. За відсутності такого письмового повідомлення учасник не може вважатися повідомленим належним чином, у тому числі усно. Факт належного повідомлення учасника не може встановлюватися показаннями свідків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №923/875/19.

Так, підставою для переходу права власності на частку в статутному капіталі, зокрема до третьої особи та, відповідно, припинення права власності учасника на таку частку з набуттям його третьою особою, є спрямований на відчуження частки правочин, вчинений учасником товариства та іншою особою. Відчуження відбувається на підставі договору купівлі-продажу, міни або дарування тощо. Подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №909/1294/15.

Суд звертає увагу, що ч. 3 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вимагає від учасника товариства, який має намір продати свою частку (частину частки), інформувати інших учасників у відповідному письмовому повідомленні про ціну та розмір частки, що відчужується, та інші умови, не унормовуючи, що такі «інші умови» є істотними. Тобто по суті продавець має ознайомити учасників з договором купівлі-продажу, який він планує укласти, адже інформація про певні умови може істотно вплинути на рішення учасника щодо використання ним його переважного права (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.06.2021 у справі №910/3527/20).

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Як було зазначено вище, відповідно до п. п. 2.1 та 2.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» учасник товариства має право відчужити свою частку (частину чистки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Тобто, положення статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» відповідають наведеним вимогам Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» договір, за яким виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства обумовлені обставинами, вчиняється у письмовій формі. Істотними умовами такого договору є розмір частки у статутному капіталі товариства, що відчужується, ціна договору, обставини, що обумовлюють настання, зміну або припинення прав та обов`язків сторін щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства, строк дії договору.

Водночас, договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023, на який міститься посилання в акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023, в матеріалах справи відсутній.

Проте, як було зазначено вище, відповідачі не лише не заперечували факт укладення такого договору, а й навпаки, підтвердили факт його укладення та факт проведення розрахунку між ними за номінальною вартістю частки.

При цьому, суд першої інстанції неодноразово (тричі) ухвалами від 18.03.2024, 14.06.2024 та 16.07.2024 витребовував у відповідачів оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії (для долучення до матеріалів справи) договору (договорів) купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 13.02.2023, а також відомості на підтвердження здійснення компанією Європейські медичні інновації (European medical innavations) оплати за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі.

Проте, згідно пояснень відповідачів:

- ОСОБА_2 повідомив, що ним оригінал витребуваного договору втрачено, тому він не може надати суду оригінал чи копію зазначеного договору. При цьому, ОСОБА_2 вказав, що 13.02.2023 між ним та компанією Європейські медичні інновації (European medical innavations) дійсно було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» у простій письмовій формі. Відповідач-2 визначену договором вартість купівлі частки в сумі 264702,00 грн сплатив у повному обсязі;

- компанія Європейські медичні інновації (European medical innavations) повідомила, що у неї не зберігся договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 13.02.2023, а підтвердження оплати може надати лише відповідач-1. Водночас, відповідач-2 підтвердив факт укладення відповідного правочину та факт сплати у повному обсязі грошових коштів за частку до моменту її передачі за актом приймання-передачі.

Отже, сторони у цій справі не оспорюють факт переходу права власності на частку від відповідача-1 до відповідача-2 на підставі договору купівлі-продажу частки від 13.02.2023, а спір стосується лише порушення переважного права учасника товариства на придбання частки, яка відчужується іншим учасником третій особі.

Частиною 4 ст. 362 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця.

Аналогічні положення містяться у вже загаданій ч. 5 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», відповідно до якої учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/2388/20 зробила висновок, що зазначена норма встановлює спеціальний спосіб судового захисту учасника товариства з обмеженою відповідальністю, переважне право якого порушене: такий учасник може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав і обов`язків покупця.

Позов про переведення прав та обов`язків покупця за договором за своєю суттю відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також є найпростішим шляхом, який забезпечує для позивача відновлення та реалізацію відповідного переважного права. Положення про способи захисту порушеного переважного права особи відображені також у п. 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №909/337/19.

Продаж учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки з порушенням переважного права іншого учасника (учасників) товариства не зумовлює недійсність відповідного правочину. Наслідком такого порушення є право учасника (учасників) вимагати в судовому порядку переведення на нього (на них) прав та обов`язків покупця частки.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №906/1336/19, вчинення правочину з відчуження частки не має наслідком автоматичний перехід корпоративних прав від первісного власника до набувача. Договором може бути передбачено, що право власності на частку переходить до набувача з моменту підписання договору, однак для переходу володіння часткою є необхідним волевиявлення обох сторін щодо цього. Передання частки від учасника набувачу може бути, зокрема, кінцевим етапом виконання договору (наприклад, після сплати покупної ціни), що можливо значно пізніше від укладення зобов`язального договору. Відтак акт приймання-передачі частки є документом, що відображає волевиявлення сторін щодо передання володіння від учасника товариства до набувача частки. Для передання частки у статутному капіталі товариства положеннями Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено нотаріальне засвідчення справжності підписів сторін на акті приймання-передачі частки.

Відповідно до змісту акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023 ОСОБА_2 як продавець 88,23% частки у статутному капіталі товариства, що у грошовому еквіваленті становить 264702,00 грн, передав належну йому частку, а юридична особа Європейські медичні інновації (European medical innavations) як покупець, прийняла цю частку на підставі договорів купівлі-продажу часток від 13.02.2023. Також, в акті зазначено, що частка у загальному розмірі 88,23% у статутному каталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», яка у грошовому вираженні становить 264702,00 грн, передана в повному обсязі відповідно до умов договору. Сторони претензій одна до одної не мають. Акт складено на виконання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» під 13.02.2023.

Справжність підписів в акті засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. та зареєстровано в реєстрі за №№575 та 576.

Водночас, на спростування позовних вимог ОСОБА_1 відповідачі не надали суду першої інстанції жодних доказів виконання положень ч. 3 ст. ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а саме письмового повідомлення позивача як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», про продаж частки, ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу.

Як наслідок, продаж частки вчинено всупереч положенням п. 2.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» та ч. ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач у справі доводить факт укладення між відповідачами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», в той час як відповідачі в заявах по суті справи ці обставини не просто не заперечували, а навпаки визнали, так як само як визнали факт оплати частки за її номінальною вартістю.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що та обставина, що 13.02.2023 між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», не підлягає доказуванню в розумінні положень ч. 1 ст. 75 ГПК України, оскільки визнається позивачем та відповідачами.

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, що судом не приймається до уваги визнання сторонами факту укладення договору купівлі-продажу частки.

Також, слід зазначити, що самостійно позивачу не вдалося за можливе отримати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі та докази сплати вартості частки відповідачем-2, оскільки на запит позивача такі документи не надано, як не надано їх і на виконання вимог ухвал суду від 18.03.2024, 14.06.2024 та 16.07.2024 про витребування у відповідачів доказів.

Водночас, не надання відповідачами таких доказів не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог через не встановлення судом факту укладення відповідачами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, оскільки в ході судового розгляду відповідачами не було спростовано доводи позивача щодо порушення переважного права на придбання частки, обраний спосіб захисту прав позивача передбачений законом, факт укладення договору купівлі-продажу частки відповідачами визнано та підтверджено актом приймання-передачі частки.

Задоволення позовних вимог, за умови доведення позивачем порушення його переважного права на придбання частки у статутному капіталі товариства, не може перебувати у залежності від надання або не надання відповідачами суду примірника укладеного між ними договору купівлі-продажу частки та доказів сплати вартості цієї частки, оскільки надання ними цих доказів знаходиться поза волею та можливістю позивача, який вжив усіх передбачених процесуальним законом заходів для витребування та отримання цих доказів. При цьому, актом приймання-передачі частки у статутному капіталі, відомостями з ЄДР та поясненнями відповідачів підтверджено факт укладення договору-купівлі продажу частки від 13.02.2023 за ціною номінальної вартості частки, а саме 264702,00 грн.

Крім того, для здійснення державної реєстрації саме акт приймання-передачі є підтвердженням того, що частка у статутному капіталі товариства переходить до іншого власника і саме на цій підставі вносяться відповідні зміни до ЄДР. У розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» акт приймання-передачі частки є двостороннім правочином який, у свою чергу, підтверджує волевиявлення сторін, а також юридичні наслідки - факт набуття прав і обов`язків новим учасником юридичної особи.

Акт приймання-передачі як такий не має ознак правочину у розумінні ст. 202 ЦК України, а є лише первинним документом, який посвідчує факт існування між сторонами відповідних правовідносин, зокрема, відносин купівлі-продажу (подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №910/12258/17 та 11.06.2018 у справі №916/613/17). Відтак, акт є належним доказом укладення сторонами договору купівлі-продажу.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №922/2182/21, яку не було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

При цьому, в акті приймання-передачі сторони двічі посилаються на договір купівлі-продажу, іменують себе покупцем і продавцем. Вказаний акт приймання-передачі був нотаріально посвідчений, а отже нотаріус роз`яснив сторонам наслідки його підписання. У зв`язку з цим, сам факт наявності посилання у акті приймання-передачі на договір купівлі-продажу вірогідно свідчить про існування між сторонами саме відносин купівлі-продажу, а висновки суду першої інстанції щодо не встановлення факту укладення договору купівлі-продажу частки суперечать наявним у матеріалах справи доказам та є помилковими.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі, сплаченому покупцем на виконання договору купівлі-продажу частки (частини частки), визначеному в ухвалі суду. Невиконання вимоги про внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду є підставою для залишення позову без розгляду. Суд у своєму рішенні вирішує питання про перерахування грошових коштів, внесених на депозитний рахунок суду, покупцю або про їх повернення.

Велика Палата Верховного Суду у п. 91 постанови від 01.06.2021 у справі №910/2388/20 зазначила, що запроваджений Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» механізм внесення відповідної суми грошових коштів на депозитний рахунок суду є гарантією захисту прав та інтересів первісного покупця частки, проданої з порушенням переважного права учасника товариства. Адже у випадку задоволення позову покупцю частки повертаються в повному обсязі сплачені ним грошові кошти на виконання умов договору. Таким чином, судовому захисту підлягає як право учасника, переважне право якого було порушено, так і право первісного покупця частки, права якого будуть захищені внаслідок задоволення первісного позову.

У випадку відсутності договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства суд встановлює вартість відчуженої частки за допомогою інших доказів, наданих сторонами.

Позивач не був стороною договору купівлі-продажу частки, примірника такого договору та документів зі сплати за частки йому не було надано відповідачами, а тому надати такі докази у нього не було можливості.

Водночас, незважаючи на ненадання такого доказу відповідачами на виконання вимог ухвал суду та повідомлення відповідачами про відсутність можливості надання таких доказів через їх втрату, позивач надав достатню кількість належних доказів, які свідчать про факт укладення договору купівлі-продажу, такі обставини визнані і самими відповідачами.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким внесено зміни до ГПК, зокрема змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів», викладено її у новій редакції, та фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, 23.10.2019 у справі №917/1307/18, 18.11.2019 у справі №902/761/18, 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні у справі J.K. AND OTHERS v. SWEDEN (заява №59166/12) ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Таким чином, суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, суд першої інстанції, керуючись стандартом «вірогідності доказів», повинен був дійти обґрунтованого висновку про те, що відповідач-2 набув право власності на частку на підставі договору купівлі-продажу і така купівля-продаж частки відбулася за її номінальною вартістю 264702,00 грн, що визнано відповідачами, проте таке відчуження відбулось з порушенням ч. ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та п. 2.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп».

При цьому, судом першої інстанції не було постановлено ухвалу про зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду суму грошових коштів, що були сплачені відповідачем-2 на користь відповідача-1 за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 13.02.2023, у зв`язку з чим грошові кошти у розмірі 264702,00 грн не вносились позивачем на такий рахунок.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.11.2023 у справі №910/6287/22, вимога суду внести на депозитний рахунок грошові кошти у визначеному розмірі, як ціна договору, без фактичної сплати цієї суми покупцю на виконання договору купівлі-продажу частки, ґрунтується на неправильному застосуванні норми п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та порушує вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки буде недотримано як вимоги законності, так вимоги справедливого балансу між використаними засобами та цілями, що переслідуються.

Апеляційний суд зауважує на тому, що в наведеній справі скаржник у касаційній скарзі зазначив, що позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом в порушення ч. 4 ст. 362 ЦК України не внесено на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі, сплаченому покупцем на виконання договору купівлі-продажу частки. Відхиляючи наведені аргументи, касаційним судом зазначено, що оскільки відповідачем-1 документально не підтверджено сплату грошової суми на виконання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 17.05.2022, у позивача відсутні підстави для внесення на депозитний рахунок грошових коштів.

Як зазначалося вище, позивачем та судом неодноразово витребовувалися у відповідачів докази сплати вартості частки в статутному капіталі товариства за договором купівлі-продажу частки від 13.02.2023, проте такі докази з урахуванням визнання відповідачами обставин розрахунків за договором за ціною номінальної вартості частки у розмірі 264702,00 грн та з незалежних від позивача причин, так і не було надано.

За таких обставин, право первісного покупця частки - відповідача-2, проданої з порушенням переважного права учасника товариства (позивача), у цій справі не може бути захищене судом через ненадання ним витребуваних доказів щодо фактичної сплати вартості частки на користь відповідача-1, задля захисту його ж інтересів, у випадку задоволення позову, і повернення в повному обсязі сплачених ним грошових коштів на виконання умов договору.

Враховуючи усе вищезазначене в сукупності, колегія суддів вказує на наявність підстав для задоволення заявленого позову шляхом переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023, укладеним між ОСОБА_2 та компанією Європейські медичні інновації (European medical innavations), у розмірі 88,23% статутного капіталу.

Як наслідок, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги позивача є обґрунтованими.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 26.11.2024 у справі №911/375/24 ухвалене за умов неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються в повному обсязі на ОСОБА_2 як особу, внаслідок неправильних дій якої виник даний спір.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.11.2024 у справі №911/375/24 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

4. Перевести на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) права та обов`язки покупця частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 1) за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» від 13.02.2023, укладеним між ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та Європейські медичні інновації (European medical innavations) (1014, Угорщина, м. Будапешт, вул. Фортуна, 4), у розмірі 88,23% статутного капіталу.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 3970 (три тисячі дев`ятсот сімдесят),53 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 4764 (чотири тисячі сімсот шістдесят чотири),64 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з участю колегії суддів у підготовці для підтримання кваліфікації в Національній школі суддів України з 17.11.2025 по 21.11.2025 включно повна постанова складена 24.11.2025.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді Л.Г. Сітайло

В.В. Андрієнко