РІШЕННЯ

19 листопада 2025 року м. ТернопільСправа № 921/585/25

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Касюдик О.О.

розглянув справу

за позовом Керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

позивача Державної екологічної інспекції у Тернопільській області

до відповідача Бучацької міської ради

про стягнення шкоди в сумі 113 840,37 грн

за участі представників:

прокурора: Куліковська Л.Б., довіреність;

позивача: Жмут Н.В., довіреність;

відповідача: Федорончук Т.М., довіреність.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява від керівника Бучацької окружної прокуратури, подана в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до Бучацької міської ради про стягнення шкоди в сумі 113 840,37 грн, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Розгляд справи здійснювався судом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог, прокурор посилається на те, що відповідач заподіяв шкоду порушенням законодавства у сфері охорони, захисту та використання лісів при веденні лісового господарства, в результаті чого державі завдано збитки.

Представник позивача у судове засідання прибув та підтримав подані письмові пояснення №8-11-3113 від 29.10.2025. Зазначає, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000088 від 01.04.2023 року, уповноважена особа Державної екологічної інспекції у Тернопільській області (на підставі постанови про залучення спеціаліста від 11.10.2022) залучалася лише для проведення розрахунку шкоди заподіяної незаконною порубкою дев`ятнадцяти дерев у лісовому урочищі "Бариські Гаї", на землях запасу не наданих у власність чи користування на території Бучацької міської ради. Крім того вказує, що підставою представництва інтересів у відповідності до абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", слугує комунікація Бучацької окружної прокуратури з контролюючим органом та брак коштів для сплати судового збору.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №б/н (вх.№7324) від 17.10.2025 та запереченнях на відповідь на відзив №б/н (вх.№7953) від 12.11.2025. Так, зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, що незаконна вирубка здійснювалася за участю або внаслідок бездіяльності Бучацької міської ради. Також відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіяною шкодою. Для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки особи, майнової шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та шкодою і вини особи, яка завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Крім того, відповідач вказує, що у своїх показах свідки повідомляли слідству про те, що на місці вчинення незаконної порубки перебували невідомі особи, які загружали деревину та в яких на задньому сидінні автомобіля була накрита бензопила. З фототаблиці, яка долучена до протоколу огляду місця події від 08.10.2022 чітко видно номера автомобіля, який знаходився на місці незаконної вирубки. Тобто в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо доказів, які дають можливість встановити винних осіб у незаконній порубці дерев в лісовому масиві за межами населеного пункту с. Бариш Чортківського району Тернопільської області. А тому, враховуючи вищевикладене незаконну вирубку здійснили невстановлені особи, які в ході розслідування можуть бути встановлені слідством, і саме вони, а не орган місцевого самоврядування, мають нести відповідальність за заподіяну шкоду. Також звертає увагу суду на те, що повідомлення на лінію 102 по факту незаконної порубки 19-ти дерев у лісовому масиві "Бариські Гаї" здійснив саме ОСОБА_1 голова Бучацької РО УТМР. Також відповідач стверджує, що прокурором в обґрунтування позову не було конкретизовано, які саме дії відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, однак їх не вчинив, доказів невчинення таких дій відповідачем до суду не надав.

Прокурор у відповіді на відзив №б/н (вх.№7552) від 27.10.2025 заперечив твердження відповідача, зазначивши, зокрема, що вироком Бучацького районного суду від 04.09.2023 у кримінальному провадженні №0000176 від 08.10.2022 (на підставі матеріалів даного кримінального провадження за фактом крадіжки деревини слідчим 01.04.2023 року зареєстровано кримінальне провадження №0000088 за ч.4 ст.246 КК України) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану. Зокрема, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000176 від 08.10.2022 доказами, в тому числі допитами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , протоколом огляду місця події від 08.10.2022 року, доведено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні замаху на таємне викрадення незаконно зрубаної деревини в урочищі "Бариські Гаї", яке розташоване неподалік с. Бариш Чортківського району Тернопільської області. Водночас, доказів того, що ОСОБА_2 було вчинено незаконну рубку дерев в ході досудового розслідування кримінального провадження не здобуто. Останній викрав вже зрізану деревину, яку перед тим побачив, у лісовому масиві кварталу 10 виділу 13 лісових насаджень колишнього РКСЛГП "Бучачліс", однак ким остання зрізана не встановлено. Отже, саме через бездіяльність Бучацької міської ради, яка полягає у нездійсненні контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів, вчинено незаконну рубку у лісовому масиві, що знаходиться на території громади.

За відсутності обумовлених у ст.ст.227-228 ГПК України підстав, приймаючи до уваги відсутність на розгляді суду іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні №0000088.

Розгляд даного спору здійснювався із технічною фіксацією судового процесу в порядку ст.222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши представлені докази, заслухавши в процесі розгляду справи доводи прокурора, представників позивача та відповідача, господарський суд встановив наступне.

Бучацькою окружною прокуратурою опрацьовано матеріали кримінального провадження №0000088 від 01.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у результаті чого встановлено, що Бучацькою міською радою не здійснено комплекс заходів спрямованих на збереження лісів та запобігання незаконних порубок.

Так, із рапорту відділення поліції №2 Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області слідує, що 08.10.2022 невстановлені особи перебуваючи у лісовому масиві урочища "Бариські Гаї", який знаходиться неподалік с. Бариш, Чортківського району, здійснили незаконну порубку 6 дерев породи "Черемха", 2 дерев породи "Черешня", 1 дерева породи "Бзина", 8 дерев породи "Верба", 2 дерев породи "Граб", чим завдали шкоду навколишньому природному середовищу.

У результаті проведеного слідчим невідкладного огляду місця події, оформленого протоколом огляду від 08.10.2022, в лісовому масиві за межами населеного пункту с. Бариш Чортківського району Тернопільської області виявлено 19 пнів різних дерев, а саме: 6 пнів дерев породи черемха (пень № 1 діаметром 24 см, пень № 9 діаметром 26 см, пень № 12 діаметром 15,5 см, пень № 13 діаметром 18,5 см, пень № 14 діаметром 12,5 см, пень № 15 діаметром 11,5 см), 2 пні дерева породи черешня (пень № 2 діаметром 15,5 см, пень № 3 діаметром 65,5 см), 1 пень дерева породи бзина (пень № 4 діаметром 32,5 см), 8 пнів дерева породи верба (пень № 5 діаметром 27 см, пень № 6 діаметром 32 см, пень № 7 діаметром 24 см, пень № 8 діаметром 21,5 см, пень № 16 діаметром 38,5 см, пень № 17 діаметром 37,5 см, пень № 18 діаметром 21 см, пень № 19 діаметром 30,5 см), 2 пні дерева породи граб (пень № 10 діаметром 24,5 см, пень №11 діаметром 11,5 см).

В подальшому, постановою слідчого від 11.10.2022, для обрахування розміру завданої шкоди цією незаконною порубкою було залучено спеціаліста Державної екологічної інспекції в Тернопільській області.

Листом №1/1-1-05-2292 від 24.10.2022 Державна екологічна інспекція в Тернопільській області направила слідчому матеріали, складені за результатами огляду зрізів із пнів в лісовому урочищі "Бариські Гаї" на землях запасу не наданих у власність чи користування на території Бучацької міської ради (квартал 10 виділ 13 лісових насаджень колишнього РКСЛГП "Бучачліс"), до яких долучила розрахунок розміру шкоди, копію польової перелікової відомості замірів пнів та план-схему скоєння незаконної порубки дерев.

Розрахунок шкоди проведено державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Дудою В.І. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу". За висновками контролюючого органу, що містяться у ньому, розмір шкоди складає 113 488,38 грн.

Водночас, як стверджує прокурор у позовній заяві, у вищевказаному розрахунку було допущено математичну помилку, зокрема не враховано при обчисленні загальної суми шкоди одну суму (за рубку 1 дерева діаметром 10,1-14 см), яка хоч і вказана в розрахунку Державної екологічної інспекція в Тернопільській області, але не додана в загальний розмір.

Вищевказане підтверджується також висновком судової інженерно-екологічної експертизи №211/25-22 від 29.07.2025 у кримінальному провадженні №0000088, проведеної експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ. Зокрема, згідно вказаного експертного висновку розмір шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної порубки 19 дерев у лісовому урочищі "Бариські Гаї" становить 113 840,37 грн.

Розбіжності у розмірі шкоди підтверджується також листом Державної екологічної інспекції в Тернопільській області від 25.09.2025 №8-05-2799.

Таким чином, за доводами прокурора, внаслідок вчинення невстановленими особами рубки 19 дерев на землях запасу не наданих у власність чи користування на території Бучацької міської ради (квартал 10 виділ 13 лісових насаджень колишнього РКСЛГП "Бучачліс"), що знаходяться за межами с. Бариш заподіяно збитки навколишньому природному середовищу на загальну суму 113 840,37 грн.

Згідно інформації Державної екологічної інспекції у Тернопільській області №1/1-1-05-2292 від 24.10.2022 земельна ділянка на дату скоєння правопорушення знаходиться на території урочища "Бариські Гаї", відноситься до земель не наданих у власність чи користування на території Бучацької міської ради (квартал 10 виділ 13 лісових насаджень колишнього РКСЛГП "Бучачліс").

На лист слідчого СВ ВП №2 (м. Бучач) від 13.10.2022 Бучацька міська рада листом від 24.10.2022 №06-10/1894 повідомила, що земельна ділянка, на якій скоєно правопорушення знаходиться в межах території Бучацької територіальної громади, є неприватизованою, категорія земель не визначена.

В подальшому, листом від 08.09.2023 року №03-12/1830 орган місцевого самоврядування повідомив, що ця земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1339, відповідно до рішення сесії Бучацької міської ради від 22.02.2023 №3101 передана в постійне користування комунальному підприємству Лісопаркове господарство "Бучацькі ліси" Бучацької міської ради про що зроблено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором відділу державної реєстрації Бучацької міської ради 01.03.2023.

Таким чином, у постійне користування КП ЛГ "Бучацькі ліси" Бучацької міської ради земельну ділянку було передано після вчинення на ній незаконної порубки з приводу якої нараховано шкоду, що є предметом даного спору.

Водночас, станом на жовтень 2022 року земельна ділянка площею 22,5854 га, кадастровий номер :01:001:1339, не була сформованою, а також не була переданою в користування третіх осіб.

Слід зазначити, що дозвіл на розголошення даних досудового розслідування наданий постановою від 14.08.2024. Підозра у цьому кримінальному провадженні, за твердженням прокурора, нікому не повідомлялась, обвинувальний вирок не виносився.

Відтак, за висновками прокурора та контролюючого органу, внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача, а саме незабезпечення ефективного комплексу всіх заходів, спрямованих на збереження лісів, незадовільного стану здійснення контролю за охороною та захистом лісів, невжиття заходів із боротьби з незаконними рубками, та порушеннями лісового законодавства, відповідачем було допущено самовільну порубку 19 дерев, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави.

А з огляду на те, що особу, яка здійснила незаконну порубку дерев під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлено то постійний лісокористувач - Бучацька міська рада має понести встановлену законом цивільно-правову відповідальність.

Дослідивши подані учасниками цього спору докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що позов слід задовольнити в повному обсязі, з наступних міркувань.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Згідно зі ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виходячи з вимог п.п.1, 2 ч.1 ст. З Закону України "Про прокуратуру", діяльність органів прокуратури має ґрунтуватися на засадах верховенства права та законності.

Відповідно до частини 3 статті 23 цього ж нормативно-правового акту, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, позов заявлено прокурором в межах наданих йому законодавством повноважень в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України у Тернопільській області, на яку законодавством покладено обов`язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов`язаних із захистом навколишнього середовища.

Так, за ч. 1 ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та відповідно до Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 №230, до повноважень Держекоінспекції належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо: здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від незаконних рубок; пред`явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Згідно із п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення).

Державна екологічна інспекція у Тернопільській області, відповідно до Положення, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 02.02.2021 №53, в межах своїх повноважень здійснює комплекс необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів, зокрема від незаконних рубок.

З огляду на те, що Держекоінспекція уповноважена державою здійснювати відповідні контрольні функції щодо охорони та використання природних ресурсів, тому у даному випадку цей контролюючий орган підставно визначений позивачем у справі.

Бучацькою окружною прокуратурою 15.08.2024, 10.01.2025, 05.08.2025, 16.09.2025 направлено до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області листи №53-3194вих.-24, №53-169вих.-25, №53-2707вих.-25, №53-3204вих.-25 з метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", запитано інформацію про те, чи вживалися (якщо ні, то чи будуть вживатися) заходи, які були б спрямовані на стягнення із органу місцевого самоврядування, на території якого проведена рубка, шкоди в розмірі 113 840,37 гривень, завданої вчиненням кримінального правопорушення (порушенням природоохоронного законодавства), в тому числі шляхом звернення з позовною заявою до суду, а також роз`яснено повноваження, надані законодавством щодо звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до листів Державної екологічної інспекції в Тернопільській області від 19.08.2024 №1-1-05-2508, від 17.01.2025 №8-05-251, від 06.08.2025 №8-05-2378 та №8-05-2799 від 25.09.2025 інформація з приводу досудового розслідування, як і будь-які матеріали розслідування, на адресу Інспекції не надходили, виходячи з чого вжиття заходів претензійно-позовних не здійснювалося. Крім того, Інспекція зазначає, що зважаючи на обмежене фінансування коштів на сплату судового збору, не заперечує щодо вжиття прокурором заходів представницького характеру.

Отже, всупереч вимог законів, достовірно знаючи з моменту складання польової перелікової відомості в межах кримінального провадження, про факт порушення природоохоронного законодавства, Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, як органом контролю, не вжиті надані законом повноваження щодо стягнення шкоди, завданої самовільною порубкою дерев. Вказане свідчить про неналежне здійснення повноважень щодо захисту інтересів держави контролюючим органом, внаслідок чого виникає законне право прокурора на звернення із заявою до суду з метою захисту її інтересів.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у справі №360/4969/21, яка ґрунтується на висновках Верховного Суду у справах №№903/129/18, 912/2385/18, 910/11956/20, 920/821/18, 920/266/19, 805/430/18-а, 922/3025/20, факт неподання уповноваженим органом, що мав змогу захистити інтереси держави, позову, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, свідчить про неналежне виконання ним своїх повноважень, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з позовом. Прокурор уповноважений пред`явити позов в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема в особі Держекоінспекції, у разі невиконання або неналежного виконання ним своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору.

Також Верховний Суд послався на положення ст. ст. 5, 10 та 246 ГК України про те, що забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території країни становить одну з конституційних основ правового господарського порядку. Держава здійснює екологічну політику, що забезпечує раціональне використання та повноцінне відтворення природних ресурсів, створення безпечних умов життєдіяльності населення. Здійснення будь-якої господарської діяльності, що загрожує життю і здоров`ю людей або становить підвищену небезпеку для довкілля, забороняється.

До того ж згідно із правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 06.07.2021 у справі №922/3025/20, обов`язок держави забезпечувати екологічну безпеку й підтримувати екологічну рівновагу у взаємозв`язку з принципом обов`язковості додержання встановлених екологічних правил у ході здійснення господарської діяльності дає підстави для висновку про наявність прямого державного інтересу в забезпеченні реалізації зазначених положень. З метою мінімізації ризиків та зменшення негативних наслідків від їх недотримання державні органи повинні діяти в найкоротші строки, оскільки порушення вимог екологічної безпеки може призвести до некерованих незворотних наслідків.

З огляду на викладене, звертаючись до суду із позовною заявою, прокурор реалізує свої представницькі повноваження у сфері охорони та захисту лісів, які є основним національним багатством, що перебувають під особливою охороною держави, шляхом подачі даної позовної заяви.

Щодо фактичних обставин справи.

Предметом спору у цій справі є стягнення з органу місцевого самоврядування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, а саме лісу, на підставі частини другої статті 107 ЛК України.

За приписами статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

За змістом пункту "ї" частини першої статті 15 названого Закону місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У частині першій статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" унормовано, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Статтею 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, серед іншого, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69 цього Закону).

Відповідно до частин першої, третьої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Як зазначено у підпункті 1 пункту "б" частини першої статті 33 названого Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

З наведеного слідує, що відповідні законодавчі норми наділяють органи місцевого самоврядування повноваженнями здійснювати контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Такі повноваження покладено як безпосередньо на місцеві ради, так і передбачена можливість здійснювати їх через виконавчі органи, які створюються відповідними радами і є підконтрольними та підзвітними їм.

В свою чергу відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та сталого використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулює Лісовий кодекс України.

За змістом статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 19.09.2024 у справі №918/1356/23 та від 06.05.2025 у справі №918/710/24 вказував на те, що частина друга статті 107 ЛК України в редакції, чинній з 10.07.2022, передбачає обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду.

Аналіз частини другої статті 107 ЛК України свідчить про те, що такий обов`язок виникає в органу місцевого самоврядування за наявності таких умов у їх сукупності: якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.

Відповідальність місцевих рад за стан навколишнього природного середовища на своїй території передбачена і статтею 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено ст. 1166 ЦК України, яка встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.

Враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України у вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Так, у постанові Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 зроблено висновок про те, що шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення винних осіб, відшкодовується органом місцевого самоврядування, на території якого знаходиться цей ліс.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №724-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області" до складу Бучацької територіальної громади увійшла територія Бариської територіальної громади.

Як випливає з рішення Бучацької міської ради №3101 від 22.02.2023 станом на жовтень 2022 року (тобто на час вчинення порубки дерев) земельна ділянка площею 22,5854 га, кадастровий номер :01:001:1339, на якій вчинено незаконну порубку дерев, не була передана в користування третіх осіб і перебувала у комунальній власності на території Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області.

В свою чергу, факт незаконної рубки в лісовому масиві за межами населеного пункту с. Бариш Чортківського району Тернопільської області 19 пнів різних дерев, а саме: 6 пнів дерев породи черемха (пень №1 діаметром 24 см, пень №9 діаметром 26 см, пень №12 діаметром 15,5 см, пень №13 діаметром 18,5 см, пень №14 діаметром 12,5 см, пень №15 діаметром 11,5 см), 2 пні дерева породи черешня (пень №2 діаметром 15,5 см, пень №3 діаметром 65,5 см), 1 пень дерева породи бзина (пень №4 діаметром 32,5 см), 8 пнів дерева породи верба (пень №5 діаметром 27 см, пень №6 діаметром 32 см, пень №7 діаметром 24 см, пень №8 діаметром 21,5 см, пень № 16 діаметром 38,5 см, пень № 17 діаметром 37,5 см, пень №18 діаметром 21 см, пень № 19 діаметром 30,5 см), 2 пні дерева породи граб (пень №10 діаметром 24,5 см, пень №11 діаметром 11,5 см), підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 08.10.2022.

Крім того, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000176 від 08.10.2022 доказами, в тому числі допитами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , протоколом огляду місця події від 08.10.2022 року, доведено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні замаху на таємне викрадення незаконно зрубаної деревини в урочищі "Бариські Гаї", яке розташоване неподалік с. Бариш Чортківського району Тернопільської області.

Вироком Бучацького районного суду від 04.09.2023 у кримінальному провадженні №0000176 від 08.10.2022 (на підставі матеріалів даного кримінального провадження за фактом крадіжки деревини слідчим 01.04.2023 року зареєстровано кримінальне провадження №0000088 за ч.4 ст.246 КК України) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Водночас, доказів того, що ОСОБА_2 було вчинено незаконну рубку дерев в ході досудового розслідування кримінального провадження не здобуто. Останній викрав вже зрізану деревину, яку перед тим побачив у лісовому масиві кварталу 10 виділу 13 лісових насаджень колишнього РКСЛГП "Бучачліс", однак ким остання зрізана не встановлено.

Отже, винні у заподіянні шкоди незаконною вирубкою дерев не встановлені, про що вказує прокурор і ці обставини відповідач не спростував.

Проаналізувавши дані, котрі відображені у наявних у справі письмових доказах (протоколі огляду місця події від 08.10.2022, польовій переліковій відомості, розрахунку розміру шкоди, тощо), суд погоджується із доводами прокурора про те, що відповідач, не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, наслідком чого стала незаконна вирубка лісу та матеріальна шкода лісовому фонду України. Варто також зазначити, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили вжиття органом місцевого самоврядування заходів по запобіганню порушення, що в силу ст.93 ЛК України є складовою частиною контрольних функцій з охорони та захисту лісу.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №909/114/21 зазначено, що встановлення кількості зрубаних пнів, їх діаметру та ознаки має суттєве значення для правильного розрахунку шкоди.

При цьому суд зважає на те, що обміри зрізаних дерев проводилися посадовою особою контролюючого органу із використанням у встановленому порядку повіреного вимірювального приладу, про що зазначено у польовій відомості.

Суд вважає, що фактичні дані, що наведені у перелічених вище письмових доказах дають можливість встановити дійсний розмір шкоди, завданої відповідачем навколишньому природному середовищу як обов`язкової умови для настання відповідальності.

Варто також при цьому зауважити, що розмір шкоди в сумі 113 840,37 грн зафіксований у висновку інженерно-екологічної експертизи №211/25-22 від 29.07.2025, проведеної експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ у кримінальному провадженні №0000088.

Суд звертає увагу на те, що саме лише не проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства контролюючим органом, жодним чином не спростовує факту незаконного вирубування дерев та розміру завданої цим шкоди.

Разом з тим суд відзначає, що такий доказ, як акт перевірки Державної екологічної інспекції сам по собі не може бути єдиним чи вичерпним доказом підтвердження правопорушення природоохоронного законодавства. Подані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень мають бути оцінені судами, як окремо кожен так і в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 924/669/2).

В свою чергу, чинне процесуальне законодавство не встановлює заборони можливості використання під час розгляду справи доказів, отриманих в межах інших проваджень.

Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані, як докази у справі, яка переглядається, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи. Аналогічні за змістом висновки сформовані Верховним Судом постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 903/255/23.

Отже, дослідивши всі докази в сукупності, суд вважає, що відповідач не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустивши незаконну вирубку лісу, та заподіявши цим самим шкоду в розмірі 113 840,37 грн.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

При цьому слід зазначити, що інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та заперечення учасників цього спору були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 29, п.4 ч. 1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України у частині доходів є 30% грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності; джерелами формування спеціального фонду місцевих бюджетів є 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

У розумінні п.3 ч.2 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджети місцевого самоврядування - бюджети територіальних громад сіл, їх об`єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад.

Отже, шкода завдана суб`єктом господарювання зарахуванню до спеціального фонду органу місцевого самоврядування.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Бучацької міської ради (майдан Волі, 1, м. Бучач, Чортківський район, Тернопільська область, 48400, ідент. код 04058479) до спеціального фонду місцевого бюджету на розрахунковий рахунок Бучацької міської ТГ, Чортківського району, (IBAN) UA0019757, одержувач ГУК у Тернопільській області, код класифікації доходу в бюджет 24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37977599, Казначейство України (ЕАП) - шкоду в сумі 113 840 (сто тринадцять тисяч вісімсот сорок) грн 37 коп, завдану навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної порубки дерев на землях лісогосподарського призначення за межами населеного пункту.

3. Стягнути з Бучацької міської ради (майдан Волі, 1, м. Бучач, Чортківський район, Тернопільська область, 48400, ідент. код 04058479) на користь Тернопільської обласної прокуратури (вул. Листопадова, 4, м. Тернопіль, 46001) на р/р UA0004091 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код одержувача 02910098, код економічної класифікації видатків бюджету-2800, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 24.11.2025.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко