ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17.11.2025м. ДніпроСправа № 904/4414/25
до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості у розмірі 6 524,76 грн
11.08.2025 до господарського суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 6 524,76 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 справу №904/4414/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
20.08.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
29.10.2025 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 6 524,76 грн задоволено у повному обсязі. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" 5 509,85 грн - основного боргу 197,58 грн - 3% річних, 817,33 грн - інфляційних втрат та 3 028,00 грн - судових витрат по сплаті судового збору.
- ухвалити додаткове рішення у справі 904/4414/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" судові витрати за послуги професійної правничої/правової допомоги в сумі 4 000,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями частин 2, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Реалізовуючи своє диспозитивне право на вирішення питання щодо розгляду даної заяви в судовому засіданні або без виклику (повідомлення) сторін, господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі без виклику (повідомлення) сторін, відповідно до приписів частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України.
Суд, розглянувши без виклику (повідомлення) сторін наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заяви по суті, зазначає наступне.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.
Як вбачається з наданих доказів, 01.08.2025 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" та адвокатом Зарівною Світланою Володимирівною укладено договір про надання професійної правничої допомоги №17 від 01.08.2025, за умовами пункту 1.1. якого клієнт доручає та оплачує, а адвокат бере на себе зобов`язання надати за дорученнями клієнта правничу/правову допомогу: складання позовної заяви про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам на користь клієнта за адресою: АДРЕСА_1, з направленням до судової інстанції; також представляти інтереси клієнта та вести від імені клієнта справу за даним позовом у суді територіальної юрисдикції першої інстанції з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу за зустрічним позовом!
Вартість послуг, що надаються адвокатом за домовленістю сторін, складає фіксовану винагороду (гонорар) за складання та оформлення однієї позовної заяви передбаченої предметом договору та направлення до суду - 4 000,00 грн; відповіді на відзив - 3 000,00 грн; процесуальна заява, клопотання - 2 000,00 грн; кожен документ, та письмові пояснення, заперечення по справі - 3 000,00 грн; за участь адвоката у судових засіданнях в суді першої інстанції у справі за позовом передбаченому в пункті 1.1 клієнт сплачує гонорар в розмірі 2 000,00 грн - одне судове засідання, в тому числі і в режимі відеоконференції (пункт 4.1 договору).
Ціна послуг адвоката по предмету договору є сума вартості оформленої позовної заяви, процесуальних документів, заяв по суті та вартістю по кількості судових засідань по справі (пункт 4.2 договору).
Підтвердженням належного виконання умов цього договору є складання сторонами акту прийом-здачі наданих послуг за адресою вказаною в предметі договору, але у разі не підписання акту прийому-здачі наданих послуг, то послуги вважаються такими, що надані належним чином та в повному обсязі, якщо їх надання підтверджено фактом виготовлення та передавання документів, присутністю в судових засіданнях, фактом вчинення адвокатом, відповідно до умов цього договору дій на користь клієнта, або підтверджено іншим шляхом (пункт 4.3 договору).
Послуги адвоката сплачуються після набрання рішення суду законної сили за позовами по пункту 1.1 протягом трьох місяців, що є предметом даного договору (пункт 4.4 договору).
Згідно із наданим актом акту прийому-здачі наданих послуг від 29.10.2025 за договором про надання професійної правової /правничої допомоги №17 від 01.08.2025, адвокатом надано клієнту послуги на суму у загальному розмірі 4 000,00 грн, а саме: адвокатом надано клієнту правничу/правову допомогу зі складання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам на користь клієнта за адресою: АДРЕСА_1, а також її направлення до Господарського суду Дніпропетровської області.
Дослідивши надані адвокатом послуги відповідно до акту прийому-здачі наданих послуг від 29.10.2025 за договором про надання професійної правової/правничої допомоги №17 від 01.08.2025, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).
Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Слід зазначити, що відповідно до пункту 4.1 договору сторони, зокрема, погодили фіксований розмір винагороду (гонорар) за складання та оформлення однієї позовної заяви передбаченої предметом договору та направлення до суду, а саме: 4 000 грн. Перелік видів правничої допомоги прямо визначений умовами угоди, що свідчить про те, що оплата прив`язується не до обсягу виконаних робіт, а до факту надання комплексного юридичного супроводу у судовому процесі.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу з урахуванням критеріїв реальності, необхідності та співмірності таких витрат зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, значенням спору для сторін та поведінкою сторін під час розгляду.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, від 30.07.2019 у справі №902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, господарський суд вважає, що 4 000,00 грн є співмірним та пропорційним розміром витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове рішення складено - 17.11.2025.
Суддя Т.В. Іванова