РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2025Справа № 910/12823/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Дочірнього підприємства "Маяк-Перспектива" Акціонерного товариство "Завод "Маяк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИКІ ТЕХНОЛОГІЇ"

про стягнення 608 217,37 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Маяк-Перспектива" Акціонерного товариство "Завод "Маяк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИКІ ТЕХНОЛОГІЇ" з вимогою про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 0103/24-1 від 01 березня 2024 року у сумі 608 217, 37 грн, з яких: 360 000 грн попередньої оплати, 18 000,00 грн - штрафу, 151 821,37 грн пені, 16 008,00 грн 3% річних, 62 388,00 грн інфляційних втрат.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.10.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надав строк для реалізації сторонами процесуальних прав.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 22.10.2025 отримано його представником 28.10.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2025 між позивачем (покупцем) та відповідачем (продавцем) укладено договір купівлі-продажу № 0103/24-1, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар, визначений специфікацією, а покупець зобов`язується приймати товар та здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Відповідно до специфікації № 1 відповідач мав поставити позивачу товар у кількості 1 000 штук загальною вартістю 720 000 грн., дата поставки 15.04.2024.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на підставі платіжної інструкції № 519 від 05.03.2024 здійснив перерахування коштів на рахунок відповідача 720 000 грн. попередньої оплати.

Згідно наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі Продукції від 01.04.2024 відповідач поставив позивачу товар вартістю 360 000 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару, у т.ч. у визначений строк у повному обсязі не виконав, отримані кошти не повернув, у зв`язку із чим позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 360 000 грн попередньої оплати, 18 000,00 грн штрафу, 151 821,37 грн пені, 16 008,00 грн 3% річних, 62 388,00 грн інфляційних втрат.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та підставою виникнення взаємних прав і обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Матеріалами справи встановлено та відповідачем не оспорюється факт перерахування позивачем відповідно до умов договору грошових коштів у сумі 720 000 грн. в якості попередньої оплати за поставку товару.

Доказів вчинення відповідачем дій щодо поставки товару на суму 720 000 грн. попередньої оплати суду не надано.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

28.02.2025 позивач надіслав відповідачу претензію про сплату боргу у розмірі 360 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів повернення відповідачем одержаної попередньої оплати у розмірі 360 000 грн. суду не надано.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності з ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 360 000 грн. попередньої оплати є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

За прострочення виконання зобов`язання із поставки товару позивачем нараховано до стягнення з відповідача 18 000 грн штрафу та 151 821,37 грн. пені.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі порушення терміну поставки Товару, Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 5% від вартості замовленого товару.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 18 000 грн штрафу та 151 821,37 грн. пені суд задовольняються вказані вимоги, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 16 008 грн. 3% річних та 62 388 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 16 008 грн. 3% річних та 62 388 грн. інфляційних втрат, судом задовольняються вказані вимоги в межах поданого розрахунку, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вказаним вимогам відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів на підтвердження обставин чи відсутності підстав для задоволення позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИКІ ТЕХНОЛОГІЇ" (03040, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 68 квартира 1, код 45187303) на користь Дочірнього підприємства "Маяк-Перспектива" Акціонерного товариство "Завод "Маяк" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 20-А, код 30223773) 360 000 (триста шістдесят тисяч) грн попередньої оплати, 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн штрафу, 151 821 (сто п`ятдесят одну тисячу вісімсот двадцять одну) грн. 37 коп. пені, 16 008 (шістнадцять тисяч вісім) грн 3% річних, 62 388 (шістдесят дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн інфляційних втрат, 9 123 (дев`ять тисяч сто двадцять три) грн. 26 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак