ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" листопада 2025 р. Справа №918/582/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Н.Церковної, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна Агровиробнича Компанія" про відвід судді Н.Церковній від справи №918/582/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна Агровиробнича Компанія" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" про стягнення 9 070 696,08 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ТОВ «Західна агровиробнича компанія» звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до СГ ТОВ «Дубенська аграрна компанія» про стягнення збитків у сумі 9 070 696,08 грн.

Ухвалою суду від 30.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначене на 21.07.2025.

Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 07.07.2025 у задоволенні заяви ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на сільськогосподарські культури врожаю 2025 року, що знаходяться на земельних ділянках загальною площею 222,06 га на території Повчанської сільської територіальної громади Дубенського району Рівненської області (згідно з переліком), відмовлено.

23.07.2025 на адресу суду надійшов запит Північно-західного апеляційного господарського суду про витребування матеріалів справи № 918/582/25 із Господарського суду Рівненської області у зв`язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду від 07.07.2025.

29.07.2025 супровідним листом Господарського суду Рівненської області № 918/582/25/908/25 до Північно - західного апеляційного господарського суду направлено матеріали справи № 918/582/25.

Ухвалою суду від 18.08.2025 розгляд справи за позовом ТОВ "Західна Агровиробнича Компанія" до СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" про стягнення 9 070 696,08 грн зупинено до повернення матеріалів цієї справи до Господарського суду Рівненської області із суду вищої інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 прийнято відмову ТОВ "Західна Агровиробнича Компанія" від апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.07.2025 у справі № 918/582/25, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Західна Агровиробнича Компанія" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.07.2025 у справі № 918/582/25 закрито.

30.09.2025 супровідним листом від 26.09.2025 № 01-27/918/582/25/5062/25 на адресу суду з суду вищої інстанції повернулися матеріали справи № 918/582/25.

Ухвалою суду від 01.10.2025 поновлено провадження у справі № 918/582/25, підготовче засідання призначено на 10.11.2025.

Ухвалою суду від 10.11.2025 заяву ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про забезпечення позову задоволено, постановлено вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно (у межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубенська аграрна компанія» у межах ціни позову - 9 070 696,08 грн, а в підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.12.2025 року на 14:30 год.

18.11.2025 на адресу від СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія" надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 10.11.2025 року.

18.11.2025 розпорядженням керівника апарату Господарського суду Рівненської області №03-04/75/2025 справу №918/582/25 передано на повторний автоматизований розподіл у зв`язку із перебуванням судді Андрійчук О.В. у відпустці .

Протоколом передачі судової справи від 18.11.2025 року справу №918/582/25 передано судді Н.Церковній.

Ухвалою суду від 19.11.2025 призначено розгляд клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 10.11.2025 на 24 листопада 2025 року на 11:00 год.

24 листопада 2025 року через електронну систему "Електронний суд" від ТОВ "Західна агровиробнича компанія" надійшла заява про відвід судді Н. Церковній .

Заявник посилається на те, що у звіті повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №918/582/25 від 18.11.2025 року, що міститься на сайті Судова влада України (https://court.gov.ua/log_documents/120066/5019) зазначено, що датою та часом початку автоматизованого розподілу є: 18.11.2025 15:58:52, а датою та часом закінчення автоматизованого розподілу є: 18.11.2025 15:59:15. Таким чином, автоматизований розподіл здійснювався 23 секунди. Проте, далі в цьому ж звіті зазначено, що розподіл виконувався 22232 мс, що складає 22,232 секунди. Отже на думку заявника вказане може свідчити про втручання в роботу автоматизованої системи розподілу судових справ та порушення порядку визначення судді у даній справі.

Відповідно до частин 1-3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Отже, оскільки заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання (в день засідання), суд розглядає дану заяву судом, що розглядає справу.

Відповідно до частини 7 ст.39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Відповідно до частини 8 ст.39 ГПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву від 24.11.2025 року (вх. № 9634/25) про відвід судді Н.Церковної від розгляду справи № 918/582/25, суд зазначає наступне.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і Законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно із статтею 6 Кодексу суддівської етики, який затверджено Рішенням XX чергового з`їзду суддів України 18 вересня 2024 року, суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, встановлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, незважаючи на будь-які зовнішні втручання, впливи, стимули, загрози або публічну критику.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

Тобто, наведені доводи про відвід судді по даній справі свідчать про відсутність підстав для відводу. Із вимог процесуального законодавства випливає, що відвід повинен бути мотивований та обґрунтований. Це, зокрема, означає, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах.

Норми ГПК України не встановлюють вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Наведені заявником аргументи у заяві від 24.11.2025, зокрема, стосовно не врахування в протоколі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями тисячних секунд (мс) у формі наявного шаблону у значенні вказаних вище імперативних приписів не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Отже, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Н.Церковної та можуть бути підставою для відводу у розумінні ст. 35 ГПК України.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Керуючись ст. 35, 39, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ТОВ «Західна агровиробнича компанія» від 24.11.2025 (вх. № 9634/25) про відвід судді Н.Церковної від розгляду справи № 918/582/25 відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 24.11.2025 року та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.ЦЕРКОВНА