ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1047/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

за участю секретаря судового засідання: Бугайова І. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства Бердичівтеплоенерго

до Дочірнього підприємства Прогрес-Житлосервіс Акціонерного товариства

Бердичівський машинобудівний завод Прогрес

про стягнення 1 017 397,64 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Приймак С. В., Чайковська О. С. (в порядку самопредставництва)

від відповідача: не з`явився

І. СУТЬ СПОРУ

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням ДП «Прогрес-Житлосервіс» обов`язку з оплати наданих КП «Бердичівтеплоенерго» послуг з постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по квітень 2025 року, внаслідок чого утворилася заборгованість.

1. Стислий виклад позиції позивача

13.08.2025 КП Бердичівтеплоенерго (далі Позивач) звернувся до Господарського суду Житомирської області (далі - Суд) з позовом до ДП Прогрес-Житлосервіс АТ Бердичівський машинобудівний завод Прогрес (далі Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 017 397,64 грн за послуги постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по квітень 2025 року.

Правові підстави позову: ст. 509, 626, 714 Цивільного кодексу України.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 ГПК України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

Ухвалою Суду від 18.08.2025 залишено позовну заяву без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

22.08.2025 позивач у строк, встановлений судом, на виконання вимог ухвали подав заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 22.08.2025 Суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, підготовче засідання призначив на 23.09.2025.

23.09.2025 Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.10.2025.

20.10.2025 через підсистему Електронний суд позивач подав заяву (вх.№ 01-44/3310/25), у якій просить поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи довідку щодо стану розрахунків № 640 від 20.10.2025.

У судовому засіданні 20.10.2025 Суд заслухав вступне слово представника позивача, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами. З метою належної підготовки учасників справи до судових дебатів у судовому засіданні оголошено перерву до 10.11.2025.

У судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідач правової позиції по суті спору не висловив, не з`явився у судові засідання. Жодних заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення ухвал рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану в ЄДР. Відповідно до повідомлень про вручення поштових відправленнь ухвали були отримані 28.08.2025, 02.10.2025 та 31.10.2025 відповідно.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, неявка відповідача, належним чином повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних матеріалів.

Враховуючи строки розгляду справи та достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, а також принципи змагальності та диспозитивності господарського судочинства, закріплені у статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд дійшов висновку, що створено належні умови для реалізації учасниками процесу їхніх процесуальних прав, зокрема щодо висловлення правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 10.11.2025 завершено розгляд справи та проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ІІІ. Фактичні обставини справи

Заслухавши доводи позивача, дослідивши надані ним докази, Суд установив фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Між Комунальним підприємством «Бердичівтеплоенерго» (далі - виконавець), яке діє на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, та Дочірнім підприємством Прогрес-Житлосервіс Акціонерного товариства Бердичівський машинобудівний завод Прогрес (далі - споживач) укладено договори про надання послуг з постачання теплової енергії № 509 від 01.10.2013, № 509/22/Ю від 01.02.2022 та № 509/23 від 02.01.2023 (далі - Договори).

Відповідно до п.1 цих договорів, виконавець зобов`язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення (далі послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Споживач під`єднаний до системи централізованого теплопостачання та обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії марки СВТУ-10М, заводський номер 11413, який встановлений у м. Бердичів , вул. Семенівська, 37 (п.5 договорів).

Відповідно до п.10 договорів, обсяг спожитої у будівлі послуги визначається за показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. №315. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Згідно з п.19 договорів, плата виконавцю за послугу визначається відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №830 (у редакції постанови від 08.09.2021р. №1022), та Методики розподілу і розраховується виходячи із затвердженого тарифу та фактичного обсягу споживання.

У пункті 21 договорів визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Відповідно до п.23 договорів, споживач зобов`язаний здійснювати оплату не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком для внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пунктом 28.3 договорів,споживач зобов`язаний оплачувати спожиту послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені цим договором.

Ці договори набирають чинності з моменту його підписання і діють один рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п.38,39 цих договорів).

Відповідні договори підписані та скріплені печатками сторін.

У спірний період відповідно до рішень Виконавчого комітету Бердичівської міської ради діяли такі тарифи:

- 1357,46 грн/Гкал з ПДВ з 16.10.2020 (рішення від 08.10.2020 № 252 «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії», наказ КП «Бердичівтеплоенерго» № 89 від 16.10.2020);

- 1693,53 грн/Гкал з ПДВ з 23.10.2021 (рішення від 21.10.2021 № 311 «Про встановлення коригованих тарифів на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії», наказ КП «Бердичівтеплоенерго» № 118 від 23.10.2021);

- 1693,53 грн/Гкал з ПДВ з 01.10.2022 (рішення від 12.10.2022 № 278 «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії», наказ КП «Бердичівтеплоенерго» № 90 від 19.10.2021).

На виконання рішень виконавчого комітету щодо підготовки господарства міста до осінньо-зимового періоду, підприємством видано накази про початок і закінчення опалювальних сезонів 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 та 2024-2025 років, відповідно до яких опалювальні періоди тривали з 19.10.2021 по 01.04.2022, з 25.10.2022 по 10.04.2023, з 17.10.2023 по 01.04.2024 та 17.10.2024 по 10.04.2025 (з урахуванням повідомлення ТОВ Газорозподільні мережі України про припинення газопостачання з 07:00 10.04.2025).

Позивач у період з жовтня 2021 по квітень 2025 надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується рахунками на оплату послуг на загальну суму 1 025 291,18 грн:

№ 849 від 31.10.2021 року на суму 13 894,73 грн;

№ 862 від 30.11.2021 року на суму 28 771,38 грн;

№ 861 від 31.12.2021 року на суму 37 401,61 грн;

№ 889 від 31.01.2022 року на суму 78 048,02 грн;

№ 995 від 28.02.2022 року на суму 58 426,79 грн;

№ 1026 від 31.03.2022 року на суму 44 060,57 грн;

№ 1329 від 31.10.2022 року на суму 1837,48 грн;

№ 1369 від 30.11.2022 року на суму 26 419,07 грн;

№ 975 від 30.12.2022 року на суму 59 090,65 грн;

№ 10 від 31.01.2023 року на суму 52 433,38 грн;

№ 155 від 28.02.2023 року на суму 53 310,63 грн;

№ 318 від 31.03.2023 року на суму 43 252,76 грн;

№ 447 від 28.04.2023 року на суму 13 116,39 грн;

№ 968 від 31.10.2023 року на суму 10 049,41 грн;

№ 1117 від 30.11.2023 року на суму 36 932,50 грн;

№ 1262 від 29.12.2023 року на суму 56 562,21 грн;

№ 14 від 31.01.2024 року на суму 56 450,44 грн;

№ 245 від 29.02.2024 року на суму 48 468,83 грн;

№ 396 від 31.03.2024 року на суму 41 599,87 грн;

№ 1008 від 31.10.2024 року на суму 13 526,22 грн;

№ 1166 від 30.11.2024 року на суму 39 730,21 грн;

№ 1251 від 31.12.2024 року на суму 52 433,38 грн;

№ 76 від 31.01.2025 року на суму 58 547,03 грн;

№ 231 від 28.02.2025 року на суму 55 082,06 грн;

№ 406 від 31.03.2025 року на суму 35 840,18 грн;

№ 465 від 30.04.2025 року на суму 10 005,38 грн.

З акта звірки взаємних розрахунків за період 16.01.2024 21.07.2025 вбачається, що відповідач визнає наявність заборгованості та здійснив часткову оплату у розмірі 30 000,00 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями щодо погашення заборгованості:

претензія № 618 від 31.07.2023 на суму 608 746,39 грн;

претензія № 299 від 13.05.2025 на суму 1 027 455,89 грн.

Претензію № 299 відповідач отримав 15.05.2025 та письмово підтвердив обізнаність про борг, зазначивши: «Про заборгованість відомо. У зв`язку з важким фінансовим станом погашення боргу в повній сумі неможливе. Проти погашення боргу не заперечуємо. Плануємо звернутися до засновника АТ Бердичівський машинобудівний завод Прогрес з проханням укласти угоду реструктуризації боргу».

Крім того, у відповідях № 058 від 05.09.2023 та № 299 від 13.05.2025 відповідач також визнав заборгованість, посилаючись на тимчасову фінансову неспроможність і пропонуючи її реструктуризацію.

Оскільки відповідач у встановлені договором строки не здійснив оплату вартості наданих послуг, а претензійні вимоги позивача залишились без задоволення, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з довідкою про стан розрахунків, долученою позивачем, станом на 20.10.2025 відповідач не погасив заборгованість за теплову енергію, нараховану за період з жовтня 2021 року по квітень 2025 року, у розмірі 1 017 397,64 грн.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд

З огляду на встановлені фактичні обставини та доводи сторін, суд переходить до правової кваліфікації спірних відносин і визначення норм права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами першою, другою статті 12 Закону "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019р. затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до п. 13 цих правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

На виконання положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" наказом Мінрегіону №315 затверджено Методику розподілу обсягів комунальних послуг, а постановою КМУ №830 від 21.08.2019р. - Правила надання послуги з постачання теплової енергії, що набули чинності з 04.09.2019р.

Відповідно до зазначених правил, постачання теплової енергії здійснюється виключно на підставі договору, укладеного за типовою формою, а плата за послугу визначається виходячи з тарифу та обсягу споживання, розподіленого відповідно до Методики №315. Структура плати включає вартість послуги, плату за абонентське обслуговування та витрати на утримання і ремонт внутрішньобудинкових систем, що сплачуються споживачем щомісячно однією сумою.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Нормативне регулювання житлово-комунальних відносин передбачає двосторонній характер зобов`язань: право споживача на отримання послуг відповідної якості та обов`язок своєчасно оплачувати ці послуги у строки, визначені договором або законом.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

2. Оцінка суду

Одним із принципів господарського судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статті 13 ГПК України, який передбачає у частині другій вказаної статті обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд сприяє учасникам процесу в реалізації ними прав, запобігає зловживанню правами та вживає заходи для виконання ними їхніх обов`язків ( п. 4, 5 ч. 5 ст. ст. 13 ГПК України).

Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч.1 статті 14 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи.

Неодноразово Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).

Виходячи з принципу диспозитивності та змагальності у господарському судочинстві, учасники справи на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, а також несуть ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову, господарський суд виходить з таких міркувань.

Суд констатує наявність зобов`язальних правовідносин між сторонами, згідно з якими позивач (як виконавець) зобов`язався надавати відповідачу (як споживачу) послуги з постачання теплової енергії, а відповідач, у свою чергу, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги у строки та на умовах, визначених договором.

Матеріалами справи підтверджено, що обсяг спожитої теплової енергії визначався відповідно до показників вузла комерційного обліку, а нарахування вартості послуг здійснено виходячи з чинних тарифів, встановлених відповідними рішеннями виконавчого комітету Бердичівської міської ради.

Суд встановив, що у період з жовтня 2021 року по квітень 2025 року позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 1 025 291,18 грн, що підтверджується виставленими рахунками, які відповідач не спростував та доказів їх оплати не подав. Акт звірки розрахунків за період 16.01.2024 21.07.2025 підтверджує наявність заборгованості, яку відповідач визнав та частково оплатив.

Надіслані позивачем претензії про погашення заборгованості отримані відповідачем та залишені без виконання. При цьому відповідач визнає наявність боргу, посилаючись на тяжкий фінансовий стан. Відтак, відповідач не заперечує ні факту отримання послуг, ні нарахованих сум, ні свого обов`язку їх сплатити.

Відповідач не подав до суду доказів сплати заборгованості.

Отже, невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії у період з жовтня 2021 року по квітень 2025 року є підставою для стягнення з нього заборгованості у сумі 1 017 397,64 грн.

V. Висновки Суду

Розглянувши спір із застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи і досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

VІ. Судові витрати

Судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 15 260,96 грн покладаються на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

У матеріалах справи відсутні докази понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи.

Керуючись статтями 2, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства Бердичівтеплоенерго задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Прогрес-Житлосервіс Акціонерного товариства Бердичівський машинобудівний завод Прогрес на користь Комунального підприємства Бердичівтеплоенерго:

- 1 017 397,64 грн (один мільйон сімнадцять тисяч триста дев`яносто сім гривень 64 копійки) - заборгованість;

- 15 260,96 грн (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят гривень 96 копійок) - судові витрати зі сплати судового збору.

Позивач: Комунальне підприємство Бердичівтеплоенерго (; вул. Шевченка, буд. 23, м. Бердичів, Житомирська обл., 13312)

Відповідач: Дочірнє підприємство Прогрес-Житлосервіс Акціонерного товариства Бердичівський машинобудівний завод Прогрес (; вул. Семенівська, буд. 37, м. Бердичів, Житомирська обл., 13300)

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити це рішення до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Після набрання рішення законної сили наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Повне рішення складено 20.11.2025

Суддя С. НЕСТЕРЧУК