ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

21 листопада 2025 року м. ХарківСправа № 922/1211/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Єнікеєвої Марини Булатівни про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення (вх. № 26693 від 17.11.2025) по справі

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковчег Сервіс" (61103, м. Харків, просп. Науки, буд. 77, літ. "А-18-20")
про стягнення 768395,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковчег Сервіс", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 768395,74 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Клочківській - ріг вул. Космічної у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 27.12.2019 № б/н за період з 28.12.2019 по 28.02.2022. Позов обґрунтовано тим, що спірна земельна ділянка протягом тривалого строку використовується відповідачем без належної сплати орендної плати, у зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором оренди землі від 08.10.2018 № б/н за період з 28.12.2019 по 28.02.2022 у сумі 768 795,74 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.07.2024 у справі № 922/1211/24 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковчег Сервіс" (61103, м. Харків, просп. Науки, буд. 77, літ. "А-18-20", ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) - 768395,74 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Клочківській - ріг вул. Космічної у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 27.12.2019 № б/н за період з 28.12.2019 по 28.02.2022 та 11525,94 грн. судового збору.

16.08.2024 на примусове виконання вищевказаного рішення було видано відповідний наказ.

17.11.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від Єнікеєвої Марини Булатівни надійшла заява про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення (вх. № 26693 від 17.11.2025).

Дослідивши подану заяву про затвердження мирової угоди із доданими до неї документами, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 338 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно зі ст. 330 ГПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 192 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 191 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Системний аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку, що укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду. Після ухвалення судового рішення судовий процес припиняється. Разом із тим, процес захисту прав продовжується у формі виконання судового рішення, яке може відбуватися у добровільному чи примусовому порядку (виконавче провадження). При цьому добровільний порядок, на відміну від примусового, на законодавчому рівні не регулюється.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно із частиною другою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Порядок укладення та затвердження мирової угоди під час виконавчого провадження врегульований у ст. 330 ГПК України. Так, в частині першій вказаної норми закріплено, що мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Дослідивши заяву Єнікеєвої Марини Булатівни, суд дійшов висновку про її повернення без розгляду, оскільки державним виконавцем подано лише копію мирової угоди, тому суд позбавлений можливості дослідити зміст вказаної мирової угоди в оригіналі.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.170 ГПК України, письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Отже, з огляду на подання до суду мирової угоди в копії, а у суду відсутня можливість дослідити її зміст в оригіналі, заява про затвердження мирової угоди у справі №922/1211/24 з доданими до неї документами підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суб`єктами, які уповноважені звертатися до суду із клопотанням про затвердження мирової угоди, є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження.

У даному разі, із поданих матеріалів, зокрема із довіреності у порядку передоручення від 19.09.2025, доданої до заяви убачається, що її видано не державному виконавцю на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження. Зазначено лише про те, що Єнікеєву Марину Булатівну уповноважено Барсегяном Арутюном Овсеповичем в порядку передоручення представляти інтереси Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ.

Оскільки положення ГПК України не регулюють питання щодо процесуального рішення, яке слід прийняти за мировою угодою сторін, яка надійшла до суду від неналежного суб`єкта, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме: положення п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, згідно з яким позовна заява повертається, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заяву про затвердження мирової угоди подано неналежним суб`єктом відповідно до ч. 1 ст. 330 ГПК України, оскільки із доданої довіреності не убачається, що суб`єкт звернення із заявою про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення Єнікеєва Марина Булатівна є державним виконавцем, на виконанні в якого знаходиться відповідне виконавче провадження №76178138.

Водночас суд звертає увагу заявника, що останній не позбавлений права звернутись повторно до суду з даною заявою після усунення всіх недоліків, які стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 170, 174, 234, 330, 338 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення з доданими до неї документами - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після її підписання (21.11.2025 р)

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.М. Жиляєв

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.