ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
по справі про банкрутство
19.11.2025 Справа № 5006/27/81б/2012 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Сантарська І.В., розглянувши матеріали
кредитора (заявника) Головного управління Пенсійного фонду України в
до боржника Колективного підприємства Битовик
про визнання банкрутом
ліквідатор арбітражний керуючий Волторніст С. І.
За участю представників сторін:
від заявника: не з`явився;
від ліквідатора: не з`явився.
Постановою Господарського суду Донецької області від 10.07.2012 визнано Колективне підприємство Битовик- банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 4 місяці до 10.11.2012; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Погребняка О. С.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.01.2016 відновлено втрачену справу №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства Битовик м.Селидове, Донецька область.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Донецької області від 29.10.2020, у зв`язку з відрахуванням судді Тарапати С.С. зі штату суддів Господарського суду Донецької області, приймаючи до уваги приписи ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, призначено повторний автоматичний розподіл справи №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства «Битовик».
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2020 справа №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства «Битовик» передано на розгляд судді Огороднік Д.М.
Ухвалою суду від 25.11.2020 прийнято справу №5006/27/81б/2012 до провадження судді Огороднік Д.М.
Ухвалами суду від 27.03.2025, 07.05.2025 та 03.06.2025 було відкладено судове засідання.

19.08.2025, суду не вдалось забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції належним чином, оскільки було нестабільне з`єднання з медіа-сервером, у зв`язку з чим складено акт про несправність (неналежне функціонування) системи технічних засобів фіксування судового процесу (судового засідання).

Ухвалою суду від 28.08.2025 визначено дату судового засідання на 16.09.2025.

Ухвалою суду від 16.09.2025 постановлено: зобов`язати арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича надати суду належні та допустимі докази за результатами проведених зборів протягом 2 днів з дати проведення зборів кредиторів; зобов`язати арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича винести на розгляд кредиторів питання щодо завершення ліквідаційної процедури та вжити усіх заходів для завершення ліквідаційної процедури; відкласти судове засідання по справі №5006/27/81б/2012. Дату та час судового засідання буде визначено ухвалою суду після того як від ліквідатора або кредиторів надійдуть відповідні заяви, клопотання, про що учасники справи будуть повідомлені у встановленому законом порядку.

10.10.2025, через канцелярію суду, надійшов супровідний лист ліквідатора Волторніста С.І. №0710 від 07.10.2025 (вх.№6377/25), до якого додано: протокол комітету кредиторів, ліквідаційний звіт ліквідатора Комунального підприємства Битовик, ліквідаційний баланс боржника, звіт про грошову винагороду ліквідатора, додатки, що пов`язані з розшуком майна, диск відеозапису комітету кредиторів.

27.10.2025, через підсистему Електронний суд, надійшла заява ліквідатора №01 від 26.10.2025 (вх.№01-41/9986/25) про долучення до матеріалів справи копії протоколу та документів, що розглядались на комітеті кредиторів.

До матеріалів вищезазначеної заяви ліквідатором додано звіт №201025 від 20.10.2025 (вх.№6664/25) про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність, в якому ліквідатор просить прийняти та затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди та здійснення повноважень ліквідатора Комунального підприємства Битовик за січень 2022 у розмірі 19500,00 грн, серпень 2025 у розмірі 24000,00 грн та провести виплату грошової винагороди за рахунок ініціюючого кредитора.

Крім того, ліквідатором подано клопотання №251025-2 від 25.10.2025 (вх.№6665/25) про закриття провадження у справі №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства Битовик та припинення повноважень ліквідатора Колективного підприємства Битовик арбітражного керуючого Волторніста С.І.

Клопотання обгрунтоване тим, що місцезнаходження боржника окуповане солдатами збройних сил Російської Федерації. Ліквідаційна процедура боржника у цій справі триває понад 13 років, тобто більше, ніж встановлений законом строк у 12 місяців, цілі ліквідації у цій справі є об`єктивно недосяжними .

Ухвалою суду від 27.10.2025 призначено судове засідання з розгляду звіту ліквідатора про нарахування та виплату грошової винагороди та клопотання про закриття провадження у справі на 11.11.2025.

30.10.2025, через підсистему Електронний суд, надійшло клопотання ліквідатора №01 від 30.10.2025 (вх.№01-41/10141/25) про долучення до матеріалів доказів направлення кредитору та його представнику копій протоколу комітету кредиторів від 24.10.2025, звіту про винагороду, клопотання про винагороду та клопотання про закриття провадження.

Протокольною ухвалою суду від 11.11.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 19.11.2025.

11.11.2025, через підсистему Електронний суд, надійшло клопотання ліквідатора Волторніста С.І. №01 від 11.11.2025 (вх.№7015/25) про прийняття та затвердження звіту ліквідатора Волторніста С.І. про нарахування та виплату грошової винагороди за здійснення повноважень ліквідатора Комунального підприємства «Битовик» за січень 2022 року у розмірі 19500,00 грн., серпень 2025 року у розмірі 24000,00 гривень та стягнення з ініціюючого кредитора, Головного управління Пенсійного фонду України на користь арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича, грошову винагороду за здійснення повноважень ліквідатора Комунального підприємства «Битовик» за січень 2022 року у розмірі 19500,00 грн., серпень 2025 року у розмірі 24000,00 гривень.

У судове засідання 19.11.2025 з`явився представник Головного управління ПФУ у Донецькій області Шашков В.В. та ліквідатор Волторніст І.І, інші учасники справи явку своїх представників не забезпечили, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомленні належним чином. У судовому засіданні оголошено перерву до 16:45. Після перерви, учасники явку своїх представників не забезпечили.

Розглянувши клопотання ліквідатора Волторніста С.І. про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Колективне підприємство Битовик, вул.К.Маркса, буд.10, м.Селидове, Донецька обл., 85400 (далі -підприємство) зареєстроване 09.10.1995 номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 0000382.

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал підприємства становить 17000,00 грн.

Матеріали справи не містять статуту Колективного підприємства Битовик.

Судом відмічається, що матеріали справи були втрачені та були відновлені за заявою Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області, Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області від 30.05.2012 №3934/07 про порушення справи про банкрутство, заборгованість боржника перед кредитором становить 5808,63 грн. Саме за цією заявою було порушено справу про банкрутство Колективного підприємства Битовик. Матеріали справи не містять інших заяв кредиторів та інших ухвал суду про визнання кредиторських вимог до боржника. Отже, єдиним кредитором у справі, станом на теперішній час є ГУ ПФУ у Донецькій області.

Судом також відмічається, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинених ліквідатором дій в межах ліквідаційної процедури до січня 2022.

З метою виявлення активів боржника ліквідатором направлено запити до реєстраційних органів та отримано відповіді: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №33-5-0.222-274/2-22 від 19.01.2022; Національного депозитарію України №17 від 12.01.2022; Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №0500-1908-8/28032; Державної авіаційної служби України №12/12.5-433-22 від 08.02.2022; Державного космічного агентства України №494-3.3 від 31.01.2022; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях №17-08-00331 від 01.02.2022; Селидівського міського центру зайнятості; Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, Автономній республіці Крим та м.Севастополі №31/27-1803 від 05.03.2024; Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Донецькій області №655/6/05-99-12-01 від 02.02.2024; Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Донецькій області №1949/6/05-99-12-01 від 22.02.2024.

Згідно з листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій області, Луганських областях, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (Філія ГСЦ МВС) від 05.03.2024 №31/27-1803 повідомлено ліквідатора Волторніста С.І. про інформацію відповідно до обліків ЄДР ТЗ, станом на 05.03.2024, щодо транспортного засобу зареєстрованого за Колективним підприємством «Битовик».

Відповідно до облікової картки №173738097 від 17.02.2001 за Колективним підприємством «Битовик» 17.02.2001 зареєстрований транспортний засіб марки- ИЖ модель - 27151, 1990 року виписку, номерний знак - НОМЕР_1 , білого кольору. №двигуна - НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 .

Як зазначалось судом вище, вищевказаний транспортний засіб було оголошено у розшук ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.03.2025.

06.03.2025, працівниками УІАП ГУНП в Донецькій області 28.03.2025 до ІП Гарпун ІКС ІППН України за категорією розшук ТЗ за рішенням суду були внесені відомості про розшук транспортного засобу ИЖ 27151, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_3 , білого кольору, 1990 року випуску, який зареєстрований за Колективним підприємством Битовик, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Донецькій області управління інформаційно-аналітичної підтримки №529/24-8/01-2025 від 28.03.2025.

Станом на момент постановлення ухвали, місцезнаходження транспортного засобу ИЖ 27151, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_3 , білого кольору, 1990 року випуску, який зареєстрований за Колективним підприємством Битовик не відоме.

З листа Головного управління ДПС у Донецькій області №655/6/05-99-12-01 від 02.02.2024 вбачається, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 31.01.2024 відкриті/електронні гаманці у Комунального підприємства Битовик відсутні, обліковується заборгованість зі сплати податків, зборів та обов`язкових платежів у розмірі 2500,00 грн.

У звіті ліквідатором зазначено, що йому не вдалось встановити інформацію про банківські рахунки, наявність або відсутність грошових коштів на них, інформацію про основні засоби, оборотні активи або будь-яке майно підприємства, щодо якого подаються звіти до податкового органу.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за Колективним підприємством Битовик речові права на нерухоме майно, права власності на нерухоме майно не зареєстровані, у державному реєстрі іпотек відомості відсутні. З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, що зареєстровано 24.02.2011 за №10871280 Донецькою філією державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України.

Протоколом комітету кредиторів від 23.09.2025, збори яких були проведені шляхом відеоконференції з використання додатку ZOOM, за участю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не було прийнято рішення з розгляду питань, а саме: розгляд та затвердження ліквідаційного звіту ліквідатора Комунального підприємства Битовик; вирішення питання щодо списання майна боржника; затвердження ліквідаційного балансу боржника; розгляду та затвердження звіту про грошову винагороду. Як вбачається з протоколу кредитор по всім питанням проголосував Проти.

Протоколом комітету кредиторів від 25.10.2025, збори яких були проведені шляхом відеоконференції з використання додатку ZOOM, за участю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не було прийнято рішення з розгляду питань, а саме: вирішення питання про закриття провадження у справі; розгляд та затвердження звіту про грошову винагороду ліквідатора. Як вбачається з протоколу кредитор по всім питанням проголосував Проти.

Матеріали справи містять диски з відеозаписом зборів комітету кредиторів, які були досліджені судом.

До матеріалів справи ліквідатором додано ліквідаційний баланс боржника станом на 09.11.2025.

Дослідивши наявні матеріали справи та обставини, які існують на час розгляду даної справи, суд виходить з наступного.

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII від 18.10.2018 (далі - Кодекс), відповідно до п. 4 Перехідних положень якого, установлено що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З дня введення в дію цього Кодексу визнається таким, що втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (абз. 2 п. 2 Перехідних положень Кодексу).

Разом із цим, ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Враховуючи зазначене та те, що боржник станом на 21.10.2019 перебував на стадії судової процедури ліквідація банкрута, то провадження у даній справі здійснюється відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства та положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 6 Кодексу України з процедур банкрутства відповідно до цього Кодексу щодо боржника - юридичної особи застосовується судова процедура ліквідація банкрута.

Так, ліквідація боржника - це припинення існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом. Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією з найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №916/100/20).

Згідно ч. 1 ст. 58 Кодексу України з процедур банкрутства для здійснення ліквідаційної процедури судом призначається ліквідатор.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено повноваження ліквідатора, які останній здійснює у справі про банкрутство, зокрема: проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Отже, під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2022 у справі №903/393/21).

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що основною метою ліквідаційної процедури боржника є найповніше задоволення вимог кредиторів, як за рахунок продажу активів банкрута (у разі їх виявлення ліквідатором), так і шляхом притягнення до солідарної та субсидіарної відповідальності керівника, засновників (учасників, акціонерів) боржника (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №904/4387/19, від 31.01.2023 у справі №904/1334/18).

Згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, Селидівська міська територіальна громада з 04.01.2025 є тимчасово окупованою територію. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Колективного підприємства Битовик - вул.К.Маркса, буд.10, м.Селидове, Донецька обл., 85400.

Отже, боржник, на теперішній час, знаходиться на тимчасово окупованій території.

Окрім цього, єдине виявлене ліквідатором майно, що належить боржнику, та місцезнаходження якого невідоме це- транспортний засіб ИЖ 27151, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_3 , білого кольору, 1990 року випуску.

Відомостей про наявність у боржника іншого майна, яке було б виявлено під час здійснення ліквідаційної процедури арбітражним керуючим Волторністом С.І., матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Проте, як встановлено судом сам боржник перебуває на тимчасово окупованій території України. Наявність зазначених обставин ускладнює, а в деяких випадках унеможливлює, вчинення дій щодо проведення суцільної інвентаризації майна та визначення його вартості, аналізу фінансового стану боржника та формування ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Отже, розмір субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за наведені дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності окрім вини є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 904/3551/20).

Таким чином за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, заява про покладення субсидіарної відповідальності подається до суду не раніше, ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №902/1129/15 (902/579/20)).

Проте, як зазначалось вище заява про покладення субсидіарної відповідальності подається до суду не раніше, ніж після: завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси, яку попередньо необхідно сформувати у встановленому Кодексі порядку; розрахунків з кредиторами та у разі наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини встановлені судом вище унеможливлюють виконання вимог ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Предметом провадження у справі про банкрутство є досягнення легітимної мети визначеної Законом про банкрутство і Кодексом України з процедур банкрутства, якими встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Процедури банкрутства за вимогами Кодексу України з процедур банкрутства мають строковий характер. Зокрема, у відповідності до частини 1 статті 58 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника у строк що не перевищує 12 місяців.

У судовому засіданні встановлено, що процедура ліквідації у справі №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства «Битовик» відкрита постановою господарського суду Донецької області від 10.07.2012.

Ліквідаційна процедура не завершена, підприємство банкрута знаходиться на тимчасово окупованій території, єдине рухоме майно не вдалося знайти, можливо воно знаходиться також на окупованій території.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції, учасником якої є Україна, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сюрмелі проти Німеччини" від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

Отже, у разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу ''належного урядування'' і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 у справі ''Рисовський проти України'').

Предметом провадження у справі про банкрутство є досягнення легітимної мети визначеної Законом про банкрутство і Кодексом України з процедур банкрутства, якими встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Приймаючи до уваги те, що провадження у справі №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства Битовик на стадії ліквідації триває понад 13 років, місцезнаходження майна боржника (транспортного засобу) невідоме, кредиторами не вчинено жодних дій щодо визначення джерел оплати послуг ліквідатора, суд вважає, що вказані вище обставини в їх сукупності унеможливлюють успішне завершення процедури банкрутства боржника та позбавляють можливості досягнення легітимної мети Закону про банкрутство і Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, судом також відмічається, що єдиний кредитор у справі заперечував проти визнання рухомого майна - машини - неліквідним майном та проти ліквідації підприємства та наполягав на продовженні ліквідаційної процедури, кошти на авансування якої не виділяв.

Порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) встановлені статтею 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, для правової певності кредиторів, вимоги яких є визнаними за судовими рішеннями та не можуть задовольнятися через існуючий мораторій у справі про банкрутство, суд вважає за необхідне прийняти у даній справі рішення про закриття провадження у справі про банкрутство, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997, зазначеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, яка зобов`язує органи національної юрисдикції вживати належних заходів до бездіяльності та затягування розгляду справ та п. 14 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Подальше затягування процедури банкрутства Колективного підприємства Битовик на стадії ліквідації за відсутності реальної можливості завершення ліквідаційної процедури призведе лише до порушення прав кредитора і боржника та матиме наслідком збільшення додаткових витрат, пов`язаних з провадженням у справі, а тому закриття провадження у даній справі господарський суд вважає доцільним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство Колективного підприємства Битовик ().

Додатково суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 65 Кодексу України з процедур банкрутства, якими визначено, що виявлення після закриття провадження у справі про банкрутство майна банкрута, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, є підставою для поновлення господарським судом провадження у справі за клопотанням учасника справи.

Розглянувши клопотання ліквідатора Волторніста С.І. про нарахування та виплату грошової винагороди за здійснення повноважень ліквідатора Колективного підприємства Битовик та проведення виплати грошової винагороди за рахунок ініціюючого кредитора, суд виходить з наступного.

У своїй заяві ліквідатор просить суд прийняти та затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди та здійснення повноважень ліквідатора Комунального підприємства Битовик за січень 2022 у розмірі 19500,00 грн, серпень 2025 у розмірі 24000,00 грн та про проведення виплати грошової винагороди за рахунок ініціюючого кредитора.

Заявою від 11.11.2025 ліквідатор уточнив свою заяву в частині стягнення з ініціюючого кредитора ГУ ПФС України в Донецькій області на користь арбітражного керуючого грошової винагороди за здійснення повноважень ліквідатора боржника за січень 2022 у розмірі 19500,00 грн та за серпень 2025 у розмірі 24000,00 грн.

Із звіту ліквідатора про нарахування та виплату грошової винагороди та відшкодування витрат, понесених під час проведення процедури ліквідації вбачається, що арбітражний керуючий Волторніст С.І. нараховує грошову винагороду у розмірі 19500,00 грн за січень 2022 та у розмірі 24000,00 грн за період серпень 2025.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.12 Кодексу про банкрутство арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Арбітражним керуючим Волторністом С.І. надано розрахунок основної грошової винагороди за період виконання повноважень ліквідатора Колективного підприємства Битовик за січень 2022 року та за серпень 2025 у загальному розмірі 43500,00 грн.

З розрахунку основної грошової винагороди арбітражного керуючого вбачається, що останнім нараховується грошова винагорода у розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Відповідно до ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік установлено: у 2022 році з 1 січня 2022 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6600 гривень; з 1 жовтня 2022 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6700 гривень.

Відповідно до ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік установлено: у 2025 році з 1 січня 2025 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 гривень.

Дослідивши заяву ліквідатора, судом встановлено, що останнім у своєму розрахунку грошової винагороди визначений розмір мінімальної заробітної плати відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

З матеріалів справи вбачається, що коштів від господарської діяльності боржника чи реалізації його майна в період виконання арбітражним керуючим Волторністом С.І. повноважень ліквідатора не отримано. Фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створювався.

Відповідно до норм чинного законодавства діяльність ліквідатора банкрута спрямована на досягнення остаточної мети ліквідаційної процедури - найповнішого задоволення вимог кредиторів шляхом пошуку та реалізації активів ліквідаційної маси. Поза межами ліквідаційної процедури кредитори боржника не можуть задовольнити свої вимоги в інший спосіб, окрім як через реалізацію майна боржника в ліквідаційній процедурі (частина чотирнадцята статті 39 Кодекс України з процедур банкрутства). Тому основними отримувачами послуг арбітражного керуючого у цій процедурі є саме кредитори неплатоспроможного боржника.

Кредитори боржника на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство можуть відмовитися від своїх вимог до боржника, заявлених у порядку статті 45 Кодекс України з процедур банкрутства припинивши свою участь у процедурі банкрутства як учасники провадження (сторони у справі). Судом встановлено, що до 11.11.2025 кредитор не відмовлявся від своїх вимог до боржника, оскільки жодної заяви не подавав до суду.

Отже, беручи участь у справі про банкрутство, кредитор не тільки має певні процесуальні права, зокрема на задоволення своїх грошових вимог за рахунок активів ліквідаційної маси, а й як учасник провадження (сторона) може нести певні обов`язки, пов`язані з розглядом провадження у справі. За ухвалою суду на нього можуть покладатися певні судові витрати: оплата послуг перекладача, судового експерта, арбітражного керуючого.

Як вбачається із приписів статей 12, 30 Кодекс України з процедур банкрутства, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень безоплатно.

Великою палатою Верховного суду у постанові від 19.04.2023 №5002-17/1718-2011 наданий висновок про те, що якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абзацу шостого частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або від продажу його майна, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, подаючи на затвердження звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумками ліквідаційної процедури, ліквідатор не може бути позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на оплату його грошової винагороди за період виконання повноважень та відшкодування його витрат у справі. Беручи до уваги принцип пропорційності задоволення вимог кредиторів, суд покладає витрати на оплату послуг ліквідатора та його витрати на кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог за наявності на те правових підстав (близький за змістом висновок викладено у численних постановах Верховного Суду: від 15 липня 2020 року у справі № Б14/040-07/15-08, від 03 березня 2020 року у справі № 916/3600/15, від 26 лютого 2020 року у справі № 11/Б-921/1448/2013, від 14 серпня 2019 року у справі № 5/80-10, від 09 липня 2019 року у справі № 15/55/2011/5003, від 18 квітня 2019 року у справі № 5010/1864/2011-Б-13/56, від 16 квітня 2019 року у справі № 914/2458/16, від 13 лютого 2019 року у справі № 910/22696/15, від 30 січня 2019 року у справі № 910/32824/15, від 01 серпня 2018 року у справі № 912/1783/16, від 19 квітня 2018 року у справі № 265/2б-02/14/13-08, від 21 березня 2018 року у справі № 3/67-Б). Така практика покладення судом на кредиторів витрат за оплату послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) у справах про банкрутство залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, якщо кредитори не утворюють за власною ініціативою фонду оплати послуг ліквідатора та відсутні кошти боржника від реалізації його активів, а провадження у справі про банкрутство має бути завершеним.

За таких обставин, вимоги ліквідатора про проведення виплати грошової винагороди за рахунок кредитора є правомірними.

Крім того, суд керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

У даному випадку, суд при розгляді звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, вирішуючи питання про його затвердження, за умови відмови кредитору від його схвалення, надає оцінку обґрунтованості такої відмови, вжитим арбітражним керуючим заходам у відповідній процедурі, правильності арифметичного розрахунку грошової винагороди тощо. Завданням суду є дотримання балансу прав та законних інтересів як арбітражного керуючого (право на оплату праці), так і кредиторів (недопущення покладення на кредиторів обов`язку з оплати винагороди арбітражного керуючого у необґрунтованому розмірі).

Дослідивши звіт арбітражного керуючого Волторніста С.І. про вжиті у ліквідаційній процедурі Колективного підприємства Битовик заходи за період січень 2022 та серпень 2025 та матеріали справи, судом встановлено наступне:

-12.01.2022 ліквідатором направлено запити до: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області; Національного депозитарію України; Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області; Державної авіаційної служби України; Державного космічного агентства України; Регіонального відділення фонду Державного майна України по Донецькій та Луганських областях; Селидівського міського центру зайнятості; Головного управління ДПС у Донецькій області; Головного управління статистики у Донецькій області; Головного управління ДСНС України у Донецькій області; Державного підприємства Український інститут інтелектуальної власності; Державної служби морського та річкового транспорту України; Донецької митниці; Центрального апарату Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області; Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області; Акціонерного товариства Укрзалізниця.

-06.08.2025 ліквідатором було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Проаналізувавши вказані обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ліквідатора про нарахування та стягнення грошової винагороди, з огляду на наступне.

Одним із головних обов`язків ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника та задоволення вимог кредиторів у строки передбачені законом без невиправданих зволікань. Суд не може залиши і поза увагою те, що Постановою Господарського суду Донецької області від 10.07.2012 про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було відкрито ліквідаційну процедуру строком на 4 місяці, ухвалою суду від 27.10.2021 призначено ліквідатором у справі арбітражного керуючого Волторніста С.І., який у січні 2022 зробив запити щодо визначення майна боржника, ліквідатором було подано клопотання про продовження строку ліквідаційної процедури, яке задоволено ухвалою суду від 25.06.2024.

Поряд з цим, суд акцентує увагу, що ліквідаційна процедура у справі №5006/27/81б/2012 триває понад 13 років. При цьому, ліквідатором не вчинено дії на звітування перед кредитором та судом щодо проведення ліквідаційної процедури та щодо здійснення ліквідаційної процедури в терміни передбачені законом без необгрунтованого затягування процедури.

У процедурі ліквідації боржника, ліквідатором вчинялись дії щодо виявлення майна боржника, які не були успішними. Разом з цим, період протягом якого здійснювалась ліквідаційна процедура, жодним чином не пояснений та необґрунтований ліквідатором.

Таким чином враховуючи фактичний обсяг виконаних робіт, який підтверджується матеріалами справи, суд здійснивши власний перерахунок, дійшов висновку про затвердження основної грошової винагороди арбітражному керуючому Волторністу С.І. за виконання повноважень ліквідатора Колективного підприємства Битовик у загальному розмірі 20274,19 грн, а саме за такі періоди: січень 2021, частково серпень 2025 (за періоди, в яких фактично вчинялись дій у ліквідаційній процедурі, а саме здійснено запити щодо розшуку майнових активів боржника та закрито банківські рахунки боржника).

З матеріалів справи вбачається, що єдиним кредитором у цій справі не створювався фонд авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17.

З огляду на викладене, судом підлягає затвердженню звіт ліквідатора, арбітражного керуючого Волторніста С.І. про нарахування та виплату грошової винагороди за період січень 2021 та серпень 2025 частково у розмірі 20274,19 грн і така сума підлягає стягненню з єдиного кредитора.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити заяву ліквідатора Колективного підприємства Битовик арбітражного керуючого Волторніста С.І. та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду Країни грошові кошти на виплату грошової винагороди (оплати послуг) арбітражного керуючого частково в межах суми визначеної судом.

Керуючись п. 14, ч. 1 ст. 90, 30 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.234-235, 255 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання ліквідатора Волторніста С.І. №251025-2 від 25.10.2025 (вх.№6665/25) про закриття провадження у справі №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства Битовик та припинення повноважень ліквідатора - задовольнити.

2. Провадження у справі №5006/27/81б/2012 про банкрутство Колективного підприємства Битовик () закрити.

3. Припинити повноваження ліквідатора Колективного підприємства Битовик () арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича (Свідоцтво №1958 від 06.11.2020, 37200, вул.Озерна, 25, м.Лохвця, Миргородського р-ну, Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_4 ).

4. Заяву ліквідатора арбітражного керуючого Волторніста С.І. №201025 від 20.10.2025 (вх.№6664/25) про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність, в якому ліквідатор просить прийняти та затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди та здійснення повноважень ліквідатора Комунального підприємства Битовик за січень 2022 у розмірі 19500,00 грн, серпень 2025 у розмірі 24000,00 грн - задовольнити частково.

5. Затвердити звіт ліквідатора арбітражного керуючого Волторніста С.І. №201025 від 20.10.2025 (вх.№6664/25) про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність, в якому ліквідатор просить прийняти та затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди та здійснення повноважень ліквідатора Комунального підприємства Битовик за січень 2022 у розмірі 19500,00 грн, серпень 2025 у розмірі 774,19 грн.

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ПЛОЩА СОБОРНА, будинок 3) виплату грошової винагороди за здійснення повноважень ліквідатора Комунального підприємства Битовик арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича (Свідоцтво №1958 від 06.11.2020, 37200, вул.Озерна, 25, м.Лохвця, Миргородського р-ну, Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_4 ; IBAN (картковий рахунок) НОМЕР_5 , Банк одержувача - АТ "УНIВЕРСАЛ БАНК", МФО Банку 322001, Код банку 21133352) у розмірі 20274 (двадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн 19 коп.

7. В решті вимог заяви ліквідатора Волторніста С.І. №201025 від 20.10.2025 (вх.№6664/25) про нарахування та виплату грошової винагороди за здійснення повноважень ліквідатора - відмовити.

8. Роз?яснити, що відповідно до абзацу 3 частини 3 ст.65 Кодексу України з процедур банкрутства виявлення після закриття провадження у справі про банкрутство майна банкрута, достатнього для покриття витрат, пов?язаних з провадженням у справі, є підставою для поновлення господарським судом провадження у справі за клопотанням учасника справи.

9. Примірник цієї ухвали надіслати кредитору, ліквідатору та державному реєстратору для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у строки та порядку передбачені ст. 256- 257 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 19.11.2025 прийнято та підписано скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвали. Повний текст ухвали складено та підписано 24.11.2025.

Суддя Д.М. Огороднік