УХВАЛА

20 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/9915/24

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І. М. (головуючий), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Бенедисюка І. М.

у справі № 910/9915/24

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025,

додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2025,

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 та

додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Великий шовковий шлях"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"; Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про витребування безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі № 910/9915/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі № 910/9915/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяв про стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 вказану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.

Ухвалою Верховного Суду від 30.10.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2025, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі № 910/9915/24 й призначено її до розгляду в засіданні Касаційного господарського суду на 25.11.2025.

Суддею Верховного Суду Бенедисюком І. М. 20.11.2025 подано заяву про самовідвід у межах розгляду справи № 910/9915/24.

В обґрунтування заяви про самовідвід суддя Бенедисюк І. М. зазначає, що інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Великий шовковий шлях" у судах першої та апеляційної інстанції у справі № 910/9915/24 представляло адвокатське об`єднання "Кравець і партнери". Означене адвокатське об`єднання також представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Великий шовковий шлях" у суді касаційної інстанції, вказане, зокрема, підтверджується тим, що відзив на касаційну скаргу до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду поданий адвокатом Кравцем Ростиславом Юрійовичем - старшим партнером зазначеного вище адвокатського об`єднання.

Водночас, адвокат Кравець Ростислав Юрійович протягом тривалого періоду часу допускає негативні висловлювання щодо головуючого судді Бенедисюка І. М. Означене, зокрема, підтверджується: неодноразовими негативними відгуками адвоката під час ведення свого блогу "про право" на каналі YouTube; ініціюванням судового спору за позовом Громадської організації "Правова держава" (очільником якої є адвокат Кравець Ростислав Юрійович) до Адміністрації Президента України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бенедисюка І. М. про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії (справа № 826/5309/17).

Відповідно до частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першої, третьої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії' від 26.10.1984, А, № 86).

Право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватись безсторонністю судді. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі (пункти 183,184 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2021 у справі № 11-202сап21).

Відповідно до частини першої статті 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене вище, Суд зазначає, що наведені в заяві про самовідвід обставини не можуть свідчити про можливу необ`єктивність чи упередженість судді, однак, з урахуванням норм Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін та інших учасників судового процесу щодо неупередженості суду касаційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади в Україні, колегія суддів вважає за необхідне таку заяву задовольнити.

Керуючись статтями 34, 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бенедисюка І. М. про самовідвід у справі № 910/9915/24 задовольнити.

2. Справу № 910/9915/24 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова