РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2025Справа № 910/4479/25

За позовомОСОБА_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи України"
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.
Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Дмитренко О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/4479/25 за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи України" (далі також - відповідач, ТОВ "Транспортні системи України") відповідно до якого позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Транспортні системи України» щодо ненадання, як засновнику ОСОБА_1 інформації, засвідчених копій господарської та фінансової документації відповідно до запитів та вимог № 1 від 17.12.2021, № 2 від 20.01.2022, № 3 від 03.02.2022, запитів № 1 від 13.09.2022, № 2 від 13.09.2022, від 25.04.2024, від 15.10.2024;

- зобов`язати ТОВ «Транспортні системи України» надати, як засновнику, ОСОБА_1 копії документів від моменту створення товариства по 03.04.2025, перелік яких викладений в п. 2 прохальної частини позовної заяви.19.05.2025 відповідач подав відзив.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 25.09.2025.

Зважаючи на першу поважну неявку представника відповідача в судове засідання 25.09.2025, суд вирішив оголосити перерву до 13.11.2025.

Представник відповідача безпосередньо в судовому засіданні 13.11.2025 проти позову заперечив у повному обсязі та надав усні пояснення по суті вимог.

Позивач явку представника в судове засідання 13.11.2025 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Суд не вбачає підстав для відкладення слухання справи, а неявка представника позивача в судове засідання 13.11.2025 не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 202 ГПК України, суд оголосив стислий зміст позовної заяви.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст. ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України» було створене 13.06.2012, а засновником виступили ОСОБА_1 із частковою в статутному капіталі 95% та ОСОБА_2 із часткою в статутному капіталі 5%.

Згідно з договором купівлі-продажу від 28.08.2014 ОСОБА_1 придбав 5% частки статутного капіталу, яка належала ОСОБА_2

28.08.2014 95% частки в статутному капіталі ТОВ «Транспортні системи України» передано на користь Приватної компанії «Шипшина Форвардінг ЛТД».

Як вбачається із доводів, на які посилається позивач, ОСОБА_1 є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України» з моменту створення Товариства (з 13.06.2012). Станом на дату подання позову його частка в статутному капіталі Товариства становить 5%.

Реалізуючи права засновника, позивач керуючись ст. 5 та ч. 5 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальність», а також положеннями п. 5 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України, у період з 17.12.2021 по 15.10.2024 неодноразово звертався до керівництва ТОВ «Транспортні системи України» з вимогами та запитами, з метою отримання інформації та документації щодо господарської діяльності Товариства.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що станом на дату подання позову не було надано жодної інформації, а також не було надано жодного запитуваного документа, у зв`язку з чим має місце порушення наданих ОСОБА_1 законодавством прав та інтересів як засновника Товариства.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись, здебільшого, на наступне:

- судовий спір є черговим свідченням недобросовісних дій ОСОБА_1 , а запитувані ним документи витребовуються в недобросовісних цілях, і надалі можуть бути використані для реалізації протиправних намірів на шкоду відповідачу та Компанії «Шипшина Форвардінг ЛТД»;

- передумовою для надання запитуваних документів про діяльність товариства є дія учасника у вигляді направлення письмової вимоги про надання таких документів;

- відповідач не отримував від ОСОБА_1 жодних вимог і запитів про надання відомостей про діяльність Товариства, а додані до позовної заяви копії документів жодним чином не підтверджують направлення відповідних листів на адресу ТОВ «Транспортні системи України».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

За положеннями пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають, зокрема, право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.

Частиною 1 статті 43 вказаного Закону визначено, що товариство зобов`язано зберігати такі документи: 1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); 2) статут товариства та зміни до статуту; 3) протоколи загальних зборів учасників; 4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття); 6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства; 7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; 8) річну фінансову звітність; 9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; 11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства; 12) документи, що підтверджують права товариства на майно; 13) документи бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною 5 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою.

Одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема, правомочностей на участь в управлінні господарською організацію.

Відтак внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі № 906/157/19, та від 24.12.2020 у справі № 911/73/20.

На доведення свого порушеного права ОСОБА_1 долучає до позову (копії):

- Вимогу № 1 від 17.12.2021 про надання інформації;

- Вимогу № 2 від 20.01.2022 про надання інформації;

- Вимогу № 3 від 03.02.2022 про надання інформації;

- Запит № 1 про надання інформації № 13/09-1 від 13.09.2022;

- Запит № 2 про надання інформації № 13/09-2 від 1309.2022;

- Запит про надання інформації від 25.04.2024;

- Запит про надання інформації (повторно) від 15.10.2024.

На підтвердження надсилання письмових вимог та запитів Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України» позивачем надано копії:

- накладної про відправлення листа з оголошено цінністю з повідомленням про вручення (трек-номер 053) від 17.12.2021 та фіскального чеку про оплату пересилання;

- накладної про відправлення листа з оголошено цінністю з повідомленням про вручення (трек-номер 953) від 21.01.2022 та фіскального чеку про оплату пересилання;

- розрахунковий документ про оплату пересилання пріоритетного рекомендованого листа з повідомленням про вручення (трек-номер 556) від 25.04.2024;

- розрахунковий документ про оплату пересилання пріоритетного рекомендованого листа з повідомленням про вручення (трек-номер 564) від 25.04.2024;

- розрахунковий документ про оплату пересилання пріоритетного рекомендованого листа з повідомленням про вручення (трек-номер 195) від 15.10.2024.

Надані ОСОБА_1 копії поштових документів жодним чином не підтверджують направлення відповідних листів (запитів) на адресу ТОВ «Транспортні системи України», а зі змісту розрахункових документів не можливо встановити вміст поштових відправлень, а також отримання їх Товариством. Відповідач, у свою чергу, наголошував, що жодних запитів та вимог від позивача не одержував.

Поштові відправлення № 053 та № 953 було відправлено листами з оголошеною цінністю разом з повідомленням про вручення.

Відповідно до абз. 1-2 п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила № 270), внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.

Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Касаційного господарського суду від 17.08.2022 у справі № 910/12126/21, опис вкладення до цінного листа, який містить необхідну інформацію для встановлення факту існування певних обставин, є належним доказом вмісту поштового відправлення.

Крім того, поштові відправлення № 053 та № 953 було надіслано разом з повідомленнями про вручення.

У разі доставки відправлення, на адресу відправника повертається повідомлення про вручення. У разі повернення повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про доставку (вручення) відповідному адресату за належною адресою, презюмується, що воно отримано уповноваженою особою (постанова Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №640/16786/20).

Викладене свідчить про те, що обов`язковою умовою для підтвердження отримання рекомендованого відправлення є інформація у повідомленні про вручення поштового відправлення про дату вручення та одержувача (прізвище та його підпис).

З огляду на відсутність у додатках до позовної заяви описів вкладень та повідомлень про вручення відправлень з трек-номерами 053 та 953, не може вважатися доведеною як обставина направлення у цих листах будь-яких вимог чи запитів на адресу відповідача, так і факт одержання представниками ТОВ «Транспортні системи України» відповідних листів.

Поштові відправлення № 556 та № 564 було відправлено пріоритетними рекомендованими листами з повідомленнями про вручення.

Так, на підтвердження пересилання вищезазначених поштових відправлень, позивачем надано фіскальні чеки, які є доказом виключно оплати послуг поштового зв`язку, що вбачається з п. 62 Правил № 270. Однак такі фіскальні чеки не дають можливості перевірити вміст поштового відправлення.

Крім того, хоча 25.04.2024 позивачем було складено лише один запит 25.04.2024, на адресу ТОВ «Транспортні системи України», але було надіслано два листи, відсутність описів вкладення у які унеможливлює встановлення судом їх вмісту.

Більше того, додані чеки не містять жодних відомостей про відправника, його адресу та контактні дані. Про одержувача, у свою чергу, відомо лише найменування та номер відділення, на який надіслано листи. Однак ні контактні дані, ні повну адресу одержувача з фіскальних чеків встановити неможливо.

Також, позивачем до позовної заяви не додаються копії повідомлень про вручення згаданих відправлень, що унеможливлює суду встановити факт отримання рекомендованих листів представниками ТОВ «Транспортні системи України». За умови отримання відповідачем рекомендованих листів, у позивача в розпорядженні повинні бути відповідні повідомлення про вручення, де вказується дата, прізвище та ім`я особи, яка отримала відправлення від імені Товариства.

Беручи до уваги вищенаведене, відсутні будь-які підстави стверджувати, що позивачем у поштових відправленнях з трек-номерами 556 та 564 було надіслано саме вимоги (запити) про надання інформації, а також що згадані відправлення було одержано відповідачем.

Поштове відправлення № 195 було надіслано рекомендованим листом від 15.10.2024, що, знову ж таки, підтверджується лише фіскальним чеком про оплату послуг поштового зв`язку.

З фіскального чеку неможливо встановити прізвище та ім`я відправника, його адресу та контактні дані, а також повну адресу та контактний номер телефону одержувача. Також відсутні будь-які докази, що засвідчують факт відправлення у даному листі вимоги (запиту) до Відповідача про надання відомостей про діяльність Товариства.

Разом з тим, на підтвердження отримання відповідачем даного листа позивач додає роздруківку з веб-сайту AT «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення № 195 (далі - Роздруківка трекінгу), з якого нібито вбачається, що лист було вручено за довіреністю 22.10.2024.

Проте, роздруківка трекінгу не може бути належним доказом, що підтверджує отримання представником ТОВ «Транспортні системи України» письмової вимоги від Ніронова А.Г.

Присвоєння поштовому відправленню штрихового кодового ідентифікатора надає споживачу поштових послуг можливість відслідковувати в системі АСРК поштове відправлення та отримувати інформацію через інтернет на офіційному сайті AT «Укрпошта» (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 925/418/20).

Однак, як вбачається з положень Правил № 270, роздруківка трекінгу з веб-сайту AT «Укрпошти» є не офіційним документом, а виключно інформаційною довідкою, яка документує (протоколює) внутрішню діяльність оператора поштового зв`язку щодо прийняття відповідного поштового відправлення (лист, посилка тощо) до пересилання та рух його в процесі доставки особі, якій таке відправлення адресоване, підтверджуючи лише факти прийняття поштою відправлення та його рух між структурними операційними підрозділами підприємства зв`язку.

Таким чином роздруківка трекінгу не є належним доказом вручення поштового відправлення № 195 представнику ТОВ «Транспортні системи України».

Крім того, враховуючи вимоги пунктів 106-109, 113 Правил № 270 інформація в автоматизованій системі відстеження AT «Укрпошти» зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію/копії документів щодо пересилання поштових відправлень.

Так, поштове відправлення з трек-номером 195 було зареєстроване 15.10.2024, а тому строк зберігання інформації про відправлення в автоматизованій системі AT «Укрпошта» спливає 15.04.2025.

Як вбачається з роздруківки відстеження відправлення № 195 - «Час перевірки статусу відстеження: 2025-04-03 14:36».

Беззаперечно, за певних обставин роздруківка трекінгу може визнаватися належним доказом вручення листа. До прикладу, у постанові Касаційного господарського суду від 17.08.2022 у справі № 910/12126/21 встановлено, що за умови наявності описів вкладення, накладних та фіскальних чеків - роздруківка трекінгу може підтверджувати отримання адресатом вказаних в описах документів.

Отже, з огляду на відсутність у матеріалах справи копій описів вкладень у цінні листи, повідомлень про вручення рекомендованих листів, розрахункові документи та роздруківка трекінгу не є належними доказами надсилання на адресу відповідачу вимог (запитів), згаданих у позовній заяві, а також отримання відповідних листів представниками ТОВ «Транспортні системи України».

Зважаючи на те, що Ніроновим Андрієм Геннадійовичем не доведено факту надіслання вимог про отримання інформації на адресу Товариства в порядку ст. 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а відповідно й не доведено порушення відповідачем його охоронюваних прав та інтересів, то суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.11.2025 року.

Суддя Ю.О.Підченко