СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Харків Справа № 917/157/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.

та представників учасників справи:

позивача Будова Н.М. (в режимі відеоконференції)

відповідача Самоходський Є.О. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця (вх.№2086П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.08.2025 (суддя Паламарчук В.В., повний текст складено 10.09.2025) у справі №917/157/23

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ,

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" м. Горішні Плавні, Полтавська область,

про стягнення 7 934 749,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення збитків в сумі 7 934 749,15 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.08.2025 у справі №917/157/23 в задоволенні позову відмовлено.

До Східного апеляційного господарського суду 30.09.2025 в системі "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд:

1. Відкрити апеляційне провадження у справі.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.08.2025 у справі №917/157/23 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ПівденноЗахідна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення 7 934 749,15 грн в повному обсязі.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не вірно застосовано норми ст.ст. 908, 1166 ЦК України, ст. 307 ГК України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 16, 36 Закону України «Про транспорт» , ст.ст. 3, 10, 11 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 8, 17, 68 Статуту Залізниць України, Правила технічної експлуатації залізниць України, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 справу № 917/157/23 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 у справі №917/157/23 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.08.2025 у справі №917/157/23 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Від Акціонерного товариства «Українська залізниця» через підсистему Електронний суд надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 01.10.2025 (вх.№11987 від 10.10.2025). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію № 688437від 07.10.2025 на суму 142825,48 грн.

У зв`язку із щорічною відпусткою судді Шутенко І.А. відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В, суддя Гетьман Р.А., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2025 у справі №917/157/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.08.2025 у справі №917/157/23. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/157/23. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на "05" листопада 2025 р. о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

ПрАТ "Полтавський ГЗК" через підсистему Електронний суд подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу АТ Українська Залізниця без задоволення. Вважає, що суд повністю і об`єктивно дослідив матеріали справи, а також правильно застосував норми матеріального і процесуального права. (вх.№12631 від 28.10.2025).

Від представника Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" адвоката Самоходського Євгена Олександровича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№12632 від 28.10.2025).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №917/157/23 задоволено клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" адвоката Самоходського Євгена Олександровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" адвоката Будової Наталії Миколаївни надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Печерського районного суду м. Києва (вх.№12713 від 30.10.2025).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2025 у справі №917/157/23 відмовлено у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" адвоката Будової Наталії Миколаївни (вх. № 12713 від 30.10.2025) про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/157/23 в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення відеоконференції на 05.11.2025 о 12:00 год. у Печерському районному суді м. Києва.

31.10.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/157/23.

Від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" адвоката Будової Наталії Миколаївни надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх. №12816 від 03.11.2025).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" адвоката Будової Наталії Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до "26" листопада 2025 р. об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132. Судове засідання у справі №917/157/23 ухвалено провести в режимі відеоконференції за участі представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" адвоката Будової Наталії Миколаївни та представника Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" адвоката Самоходського Євгена Олександровича.

В судове засідання 26.11.2025 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Присутній також в режимі відеоконференції представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2021 о 10.04 год. при прямуванні поїздом №2820 сталося сходження 12 порожніх вагонів у хвостовій частині поїзда 49-го за напрямком рухом порожнього напіввагону №68001650 по 60-й вагон: №№68001650, 68020023, 56279177, 56109267, 68375419, 56109648, 68370733, 52229358, 52311446, 68374107, 68101872 з порушенням габариту по парній та непарній коліях. Схід зазначених вагонів призвів до пошкодження колії, стрілочних переводів, опори контактної мережі, внаслідок чого сталося падіння жорсткої поперечини і з її пошкодженням, тощо.

Власником вагону №68001650 (22) є Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (відповідач по справі).

АТ "Українська залізниця", керуючись Положенням про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 03.07.2017 №235, Порядком службового розслідування транспортних подій, затвердженого та введеного в дію рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 01.11.2019 (протокол №ц-46/99 Ком.т), проведено службове розслідування даної транспортної події.

За результатами якого встановлено, що настання транспортної події обумовлено рядом причин, що виникли внаслідок порушення відповідачем вимог нормативних документів з безпеки руху.

Згідно протоколу наради по розгляду транспортної події від 19.11.2021 (т.1, а.с.13-16) та в акті службового розслідування аварії від 09.11.2021 (т.1, а.с. 17-21) відображено, що сходження вагону №68001650 сталося внаслідок перекочування правого колеса другої колісної пари у візку через головку рейки (сліди вкочування та слідування по головці рейки відсутні). В стику на правій рейці виявлено відбитий по свіжому основний приварний з`єднувач, який залишив сліди контакту з поверхнею кочення на рейці. Наступний слід контакту колеса з головкою рейки виявлено (через 5 метрів) на зовнішній боковій (не робочій) поверхні головки правої рейки у районі 10-14 шпал від початку сходження вагона. На 18-ій шпалі зовні правої головки рейки виявлено удари гребеня колеса на верхній частині пружних клем скріплення КПП-5 і наступні сліди пошкодження кінців шпал з правого боку за напрямком руху поїзда. На 16-17 шпалах виявлено сліди удару по клеймах скріплення типу КПП-5 лівого колеса, яке зійшло з рейок в середині колії. Також мають місце пошкодження пружного скріплення лівим колесом 21-26 шпалах до ізолюючого стика маневрового світлофора М-2.

На стрілочному переводі №2 виявлено сліди перекочування правого лівого коліс вагону №68001650 через рейки на 51-му брусі від етика рамної рейки та на 7- 8 брусах за хрестовиною. Після цього сталося сходження обох колісних пар візка вагону. При подальшому прямуванні до гостряків стрілки №4 наявні сліди на залізобетонних шпалах від двох колісних пар. Далі за рухом руху мають місце сліди удару лівого колеса у відбійний брус стрілки №4 з наступним деформуванням першої з`єднувальної тяги. У результаті цього лівий гостряк відтиснуто від рамної рейки з попаданням коліс вагонів між лівим гостряком та рамною рейкою. Колеса наступних 11-ти вагонів рухались по обох рамних рейках стрілки №4 до кореня гостряків, залишивши сліди на кореневих вкладишах та торцевій частині рейки перевідної прямої в корені лівого гостряка. При подальшому русі сталося суцільне руйнування колесами вагонів залізобетонних брусів в середині перевідної кривої та вигин лівої контррейки. В перевідній кривій стрілки №4 сталося сходження наступних 11-ти вагонів зі зміщенням візків, втратою колісних пар, розривом автозчепів, розворотом кузовів вагонів, збиття опори контактної мережі та нахилом жорсткої поперечини.

Маршрут пропуску поїзда №2820 було підготовлено ДСП станції Чорнорудка по ІІ-й головній колії, вхідний та вихідний світлофори були відкриті на дозволяючи показання. Поїзд №2820 (37000-411-4250) довжиною 60 умовних вагонів сформовано у відповідності до п.15.32 Правил технічної експлуатації. Пристрої СЦБ станції до моменту сходження були справні.

Колія - безстикова на залізобетонних шпалах, тип рейок Р-65, скріплення КПП-5, епюра 1840, баласт щебеневий, пропущений тоннаж 79 млн. т брутто. Реконструкція колії проведена у 2018 році. Найбільший ухил на 994 км ПК 10 у місці початку сходу 6,9 тисячних. Встановлена швидкість руху поїздів 100/80 км/год. в місці початку сходу шаблон 1522 мм, рівень 4 мм правий 49-й за рухом вагон №68001650 повністю зупинився на відстані 10 м до стиків до стиків рамної рейки стр. №10, тобто прослідував до початку сходження 293 м.

Осінній огляд колії проводився 08-10.09.2021 під головуванням ПЧЗ-7 Семенця О.В. При огляді виявлено: на 995 км пк 10 дефектна поодинока клема ПК- 5 в кількості 6 шт., вкладиш ВШ - 5 шт., відсутня клема КП-5 в кількості 5 шт., відсутній вкладиш ВІП -2 шт. Комісійній місячний огляд станції Чорнорудка під головуванням ДС Горковлюк Т.В. проводився 08.10.2021, зауважень по вказаній ділянці колії не виявлено.

При проході контрольного КВЛ-051 в добу 28.09.2021 стан колії оцінено: 994 км - 0 балів, 995 км-0 балів. Відповідно проекту №17051-00К3.5 "Реконструкція парної колії перегону Сестринівка - Чорнорудка (1007 км пк и2- 994 км пк 10)" у 2018 році на 995 км пк 2 - 994 км пк 10 облаштована S- подібна крива з рекомендованим підвищенням, яке згідно проекту складає 20 мм. При інструментальній перевірці кривої ділянки колії після сходу вагонів підвищення зовнішньої рейки кривої на 995 км пк 2 склало 25 мм, 994 км пк 10 склало 20 мм. При робочому проході КВЛ-051 в добу 13.10.2021 балова оцінка в кривій ділянці колії 995 км пк 2 - 994 км пк 1 не взята до обліку через недоліки програми. Згідно отриманої інформації вагона - лабораторії КВЛ -051 програма застаріла, криві великого радіусу програмою не розпізнаються. Згідно ПУ-32 середній бал на 995 км складає 0 балів, 994 км - 10 балів. Технічний стан колії відповідає вимогам Інструкції ЦТ-0269 та встановленій швидкості руху поїздів.

При огляді головної частини поїзда з 48 вагонів по станції Брівки встановлено справну роботу гальм, ходові частини електровозу та вагонів не пошкоджені, втрати деталей вагонів не виявлені.

При зважуванні 12-ти порожніх вагонів, які мали схід, на тензометричних вагонних вагах ВВТ-150-С2 №У 2394-06 (допустимі похибки до 25 т - 50 кг) встановлено: вагон №68001650 - маса тари вагону 20750 кг, вага відсутніх обірваних деталей 461,47 кг, всього 21211 кг, при встановленій мінімально допустимій в експлуатації масі 21 700 кг; вагон №68020023, маса тари вагону 20700 кг, вага обірваних деталей 370,32 кг, всього 21 070 кг, при мінімально допустимій в експлуатації масі 21 700 кг.

За результатами огляду 47-го та 48-го навантажених вагонів №№59482216, 59494021, які рухались перед вагонами, що зійшли з рейок та вагонів №№68001650, 68020023, 56279177, 56109267, 68375419, 56178536, 56109648, 68370733, 52229358, 52311446, 68374107, 68101871 порожніх, 49-60-го за рухом поїзда встановлено відступи від вимог СТП 04-019:2018, які викладено у відомостях обміру вагонів, слідів удару по з`єднувачу на колісних парах не виявлено.

Перекочування правого колеса через головку рейки вагона №68001650 відбулось у наслідок недостатнього погашення вертикальних та горизонтальних коливань вагона через незадовільну роботу фрикційно-ресорних комплектів візка. Це стало можливим через неякісне відновлення похилих поверхонь надресорної балки та наявності понаднормативного канавко подібного зносу похилих поверхонь фрикційних клинів, несправність поглинального апарату. Сприяючим фактором також послужило провисання суміжних автозчепів 48-го та 49-го вагонів і несправність поглинального апарату 49-го вагону. Також цьому сприяла швидкість руху поїзда, при якій найвища вірогідність втрати стійкості від вкочування гребеня колеса на головку рейки, враховуючи масу тари вагонів, що менша мінімально допустимої у експлуатації.

Зазначені вище обставини сходу вагонів були встановлені під час проведення службового розслідування та викладені в акті службового розслідування аварії від 09.11.2021 та в протоколі наради по розгляду транспортної події від 19.11.2021.

Окрім того, як зазначає позивач, філією "НДКТІ" АТ "Укрзалізниця" також було проведено дослідження причин сходження вагона №68001650 (власником якого є ПАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" в складі поїзда №2820 під час транспортної події, що сталася 27.10.2021 по станції Чорнорудка. Згідно зі звіту про результати дослідження причин сходження вагона №68001650 в складі поїзда №2820 під час транспортної події, що сталася 27.10.2021 по станції Чорнорудка від 16.11.2021 причиною сходження з рейок вагону №68001650 під час прямування поїзда №2820 по станції Чорнорудка 27.10.2021 є сукупність факторів, серед яких:

- недотримання технології проведення ремонту ресорного підвішування візків вагона №68001650 призвело до припинення роботи пар тертя клинових гасників коливань та недостатнього погашення вертикальних та поперечних коливань вагона під час руху (поява підскасування, галопування, виляння, розвантажування колеса тощо);

- відлом вертикальної направляючої буксового прорізу лівої бокової рами №43179 та понаднормові зазори між корпусом букси та направляючими буксових прорізів правої бокової рами №11332 другого візка призвели до несиметричного розташування колісних пар у другому візку відносно повздовжньої осі колії, що збільшило свободу їх переміщення та вихляння всього візка в цілому;

- відхилення від нормального стану поглинального апарату ПМК-110 попереднього за напрямом руху автозчепного пристрою призвело до збільшення повздовжніх розтягуючи та стискаючих сил, що діють на вагон;

- недостатнє погашення повздовжніх, вертикальних та поперечних коливань вагона під час руху, відхилення у розташуванні колісних пар у другому візку відносно повздовжньої осі колії, зменшена тара вагона та граничне провисання автозчепу, у поєднанні створили всі умови для повного розвантаження одного або декількох коліс із підняттям та перекочуванням гребня колеса через головку рейки з подальшим сходом рухомого складу.

Згідно висновку від 17.11.2021 №ЦРБ-16/1857 транспорту подію - сходження з рейок 12 порожніх вагонів №№68001650, 68020023, 56279177, 56109267, 68375419, 56109648, 68370733, 52229358, 52311446, 68374107, 68101872 на станції Чорнорудка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" класифікована аварією та враховано за власником вагону ПрАТ "Полтавський ГЗК".

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що випадок став можливим внаслідок не виконання відповідачем вимог:

- ст. 68 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 №457, якою визначено, що вагони, що належать підприємствам і експлуатуються в загальній мережі залізниць, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджені наказом Міністерства транспорту України №411 від 20.12.1996 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за №50/1854 (далі - Правил технічної експлуатації, ПТЕ);

- вимог п. 9.1, 9.4, 9.12 Правил технічної експлуатації, зокрема,

9.1. Рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці і своєчасно проходити планово - попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування.

9.4. Усі елементи вагонів за міцністю, стійкістю і технічним станом мають гарантувати безпечний і плавний рух поїздів з найбільшими швидкостями, визначеними Державною адміністрацією залізничного транспорту України. Вагони, що будуються, мають гарантувати безпечний і плавний рух з найбільшими конструкційними швидкостями перспективних локомотивів, призначених для обслуговування відповідних категорій поїздів.

9.12. Локомотиви і вагони, що належать іншим відомствам, підприємствам та організаціям і виходять на колії загальної мережі залізниць, мають відповідати вимогам цих Правил. Порядок обертання такого рухомого складу на коліях загальної мережі залізниць визначається Державною адміністрацією залізничного транспорту України, а порядок виходу локомотивів на станцію примикання - начальником дирекції залізничних перевезень (начальником залізниці);

- вимоги ст.ст. 16,36 Закону України "Про транспорт" зокрема, підприємства та організації, які мають відомчий транспорт, повинні забезпечувати його розвиток і утримання на рівні, що відповідає вимогам безпеки при наданні транспортних послуг;

- вимоги ст.ст. 3, 10,11 Закону України "Про залізничний транспорт", яким визначено, що безпека руху поїздів - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв.

За твердженням позивача, у зв`язку з несправністю вагона №68001650, власником якого є відповідач, стався схід 12 вагонів по станції Чорнорудка 27.10.2021. У результаті виконання робіт по ліквідації наслідків сходу вагонів було затримано 88 пасажирських поїздів за прослідуванням на 164 год. 54 хв., 35 приміських поїздів за відправленням на 28 год.00 хв. та 36 приміських за прослідуванням на 34 год. 03 хв. поїзд №2820 затриманий на шляху прямування на 8 год. 20 хв.

З метою усунення наслідків аварії було надано наказ на виїзд відновних поїздів ВП 4171 станції Фастів-1 та ВП-3481 станції Козятин. О 12.23 год. хвостову частину поїзду виведено з перегону на станції Сестринівка. О 13.57 год. головну частину поїзда виведено на станції Брівки. З 14.30год до 04.40 год. 28.10.2021 на рейки встановлено 9 вагонів: №№68101872, 68374107, 52311446, 52229358, 68370733, 56279177, 68020023, 56109648, 68375419; вагони №№68001650, 56109267, 56178536 відставлені на узбіччя колії №4.

Пошкоджено 189 м колії, 3 стрілочних переводи, опору контактної мережі, №63, внаслідок чого сталося падіння жорсткої поперечини і з її пошкодженням.

По І головній колії станції рух поїздів відновлено 29.10.2021 о 14.45 год., а по II головній колії 30.10.2021 о 19.52 год.

Відповідно до Розрахунку вартості понесених витрат при ліквідації аварії по станції Чорнорудка в жовтні 2021року загальні матеріальні витрати, заподіяні в результаті сходження вагонів в поїзді №2820 на станції Чорнорудка склали 7 934 749,15грн.

Зазначену суму збитків позивач просить суд стягнути з відповідача.

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що позивачем необ`єктивно проведено розслідування даної транспортної події, не враховано позицію відповідача та особисту думку, які долучалися до матеріалів розслідування, тому Висновок від 17.11.2021 за №ЦРБ -16/1857 на думку відповідача, не є належним і допустимим доказом вини ПРАТ "Полтавський ГЗК" у аварії, що сталася в розумінні ст.ст 76, 77 ГПК України. Матеріали службового розслідування АТ "Укрзалізниця" складені особами, які не є і не можуть бути експертами з питань, які досліджувалися під час службового розслідування і з цих документів не вбачається що ці особи обізнані і можуть нести будь - яку відповідальність за правильність висновків викладених в службовому розслідуванні. Крім того, посилання у Висновку Укрзалізниці на порушення з боку ПРАТ "Полтавський ГЗК" ст. 68 Статуту Залізниць України, пп.9.1, 9.4, 9.12 "Правил технічної експлуатації залізниць України" не відповідають дійсності оскільки зазначені норми не містять жодних конкретних вимог щодо власників вагонів, які не були виконані відповідачем.

Разом з тим, відповідач зазначає, що за наслідками аварії 27.10.2021 було розпочато досудове розслідування внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0000658 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 276 Кримінального Кодексу України. В рамках даного кримінального провадження слідчим було призначено проведення комплексної інженерно - технічної експертизи. Зазначений Висновок експертизи у кримінальній справі спростовує позицію Позивача викладену у Висновку від 17.11.2021 № ЦРБ -16/1857 щодо наявності вини ПРАТ "Полтавський ГЗК" у аварії.

Також відповідач вказує на те, що позивачем не доведено факт правопорушення відповідачем, в результаті якого завдана шкода, розмір шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між порушенням та розміром шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів, що підтверджують протиправну поведінку відповідача та вину останнього.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (ст. 74, 76, 77 ГПК України).

Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Позивач в підтвердження вини Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" посилається на Висновок від 17.11.2021 за № ЦРБ -16/1857 щодо класифікації транспортної події з поїздом №2820 на ст. Чорнорудка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" 27.10.2021, складений директором Департаменту безпеки руху - Кротом В., в якому зазначено, що "Випадок став можливим внаслідок не виконання власником вагону "68001650 - ПАТ "Полтавський ГЗК" вимог ст. 68 Статуту залізниць України затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 №457, вимог пп.9.1, 9.4, 9.12 "Правил технічної експлуатації залізниць України" затверджених наказом МТУ від 20.12.1996 №411, ст. ст. 16, 36 ЗУ "Про транспорт" та ст.ст.3, 10, 11 ЗУ "Про залізничний транспорт".

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що зазначений Висновок не може бути належним і допустимим доказом вини ПАТ "Полтавський ГЗК" оскільки, в ньому викладене лише припущення щодо ймовірності причини сходження рухомого складу; у висновку містяться ряд супутніх причин, що сприяли сходженню вагону з рейок та зазначено що саме сукупність всіх зазначених чинників призвела до сходження вагону; з нього не вбачається в чому саме полягає незабезпечення власником вагону технічно справного утримання вагону; посилання у висновку на порушення з боку ПАТ "Полтавський ГЗК" ст. 68 Статуту Залізниць України, п.п. 9.1, 9.4, 9.12 "Правил технічної експлуатації залізниць України", ст. ст. 16, 36 ЗУ "Про транспорт" та ст.ст.3, 10, 11 ЗУ "Про залізничний транспорт" не відповідають дійсності оскільки зазначені норми не містять жодних конкретних вимог щодо власників вагонів, які не були виконані підприємством відповідача.

Місцевим судом констатовано, що в даному випадку вагони які належать ПАТ "Полтавський ГЗК" знаходились у володінні АТ "Укрзалізниця" на підставі договору перевезення, що підтверджується залізничною накладною.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд помилково зазначив, що Залізниця володіє вагоном №68001650 на підставі договору перевезення, що суперечить нормативним документам та обставинам справ.

Твердження апелянта про те, що вагони ПРАТ «Полтавський ГЗК» не були у володінні АТ «Українська залізниця спростовуються ст. 6 Статуту залізниць відповідно до якої: «Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення».

Також, колегія суддів зазначає, що Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004р. №856 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.10.2004р. за №1316/9915, визначено, що перевезення власних вагонів у завантаженому і порожньому стані у всіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з правилами оформлення перевізних документів.

З наведеного вбачається, що приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізною платою, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України.

Разом з тим, пунктом 12.1. Наказу Мінтрансу від 20.12.1996 №411 "Про затвердження Правил технічної експлуатації залізниць України" передбачено, що забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться.

Однак, як вбачається з матеріалів службового розслідування, вагон №68001650 проїхав значну відстань і відповідальними працівниками Залізниць не було встановлено технічну несправність вагону і він не був відчеплений.

В матеріалах справи наявні два висновки експертів за результатами проведених комплексних інженерно-технічнічних експертиз по кримінальному провадженні №80000658 від 24.03.2023 за №5169 та по господарській справі №917/157/23 від 18.04.2025 за №1660-Е.

Згідно висновку судової комплексної інженерно-транспортної експертизи №1660-Е від 18.04.2025, зазначено, що безпосередньою технічною причиною сходу з рейок вантажних вагонів поїзда №2820 на 994 км перегону "Фастів - Козятин" є вкочування колеса першої колісної пари вагона №68001650 на праву по ходу руху поїзда головку рейки на пк 10 994 км станції Чорнорудка.

Першою першопричиною, що призвела до сходу з рейок вантажних вагонів поїзда №2820 на 994 км перегону "Фастів - Козятин", є невідповідність фактичних дій оглядачів ПТО станції Львів при огляді вагона №68001650 вантажного поїзда №2820 нормативним, що проявилася у допуску до руху даного вагона з несправностями ходових частин.

Другою першопричиною є невідповідність фактичних дій оглядачів ПТО станції Козятин-2 при огляді вагона №68001650 вантажного поїзда №2820 нормативним, що проявилася у допуску до руху даного вагона з несправностями ходових частин.

Третьою першопричиною є наявність у вагоні №68001650 зруйнованої похилої поверхні фрикційного клина. Тобто, вагон №68001650 зі зламаною похилою поверхнею фрикційного клина експлуатувався певний час.

Четвертою першопричиною є невідповідність фактичних дій машиніста поїзда нормативним, що проявилася в застосуванні прямодіючого гальма для регулювання швидкості руху поїзда.

П`ятою першопричиною є наявність у вагоні №68001650 зруйнованої направляючої буксового проєму бокової рами №43179. Тобто, вагон №68001650 зі зламаною направляючою буксового проєму бокової рами №43179 експлуатувався певний час.

Шостою першопричиною є рух вагона №68001650 по 8-подібній кривій по перегону Фастів-Козятин перед стрілочним переводом №2 станції Чорнорудка. Вказана першопричина не формувала загрозу безпеці руху у своєму ланцюзі, однак рух вагона по S-подібній кривій у поєднанні з збільшеним кутом набігання першої колісної пари вагона №68001650 посприяв виникненню достатніх для вкочування поперечних сил, які діяли від першої колісної пари першого візка вагона №2820 на праву (за напрямком руху поїзда №2820) рейку.

Разом з тим, судовими експертами серед іншого надано висновки, щодо поставлених питань, а саме:

- щодо відповідності вимогам нормативних документів технічного стану зовнішнього і внутрішнього обладнання вагону №68001650 до сходження з рейок, зазначено, що таке зовнішнє обладнання вагона №68001650 як ходові частини до сходу з рейок 12-ти вантажних вагонів поїзда №2820 на станції Чорнорудка 27.10.2021 перебувало у технічно несправному частково працездатному стані, який не відповідав вимогам пункту 7.4.1 Правил СТП 04-019:2018 Вагони вантажні. Ремонт візків. Правила виконання. Київ. АТ "Українська залізниця" 2018. Дана невідповідність проявилася в тому, що у боковій рамі №43179 була зруйнована направляюча буксового (щелепного) проєму, у фрикційному клині системи ресорного підвішування була частково зруйнована похила та одна з торцевих стінок, на верхній частині була наявна тріщина. Руйнування направляючої буксового проєму бокової рами №43179, поверхонь фрикційного клина виникло внаслідок сходу колісної пари чи візка вагона №68001650, що відбувся задовго до сходу вагонів поїзда №2820 на 994 км пк 10 парної колії станції Чорнорудка 27.10.2021 (ймовірно, в проміжку часу від моменту останнього деповського ремонту вагона №68001650 і до настання залізнично-транспортної пригоди 27.10.2021);

- щодо питання на кого покладено контроль за дотриманням стану зовнішнього і внутрішнього обладнання вагону №68001650 на етапі курсування та етапі ремонту, зазначено, що контроль за станом внутрішнього обладнання піввагона (виходячи з його конструкції) та такого зовнішнього обладнання як: кузов зовні, механізми закриття люків покладено на відправника вантажу.

Контроль за станом такого зовнішнього обладнання як ходові частини, рама вагона, гальмівне, автозчепне обладнання відповідно до вимог нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, зокрема Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації ЦВ -0043, затвердженої наказом Укрзалізниці №417Ц від 25.09.2008 та Правил експлуатації та пономерного обліку власних вантажних вагонів, покладено на працівників АТ "Укрзалізниця".

Оскільки останній ремонт вагона №68001650 - деповський - виконувався на ДП "Ферротранс" 02.03.2021, то відповідно контроль стану вагона №68001650 на етапі ремонту (який був йому проведений останнім перед настанням залізнично-транспортної пригоди) до моменту введення його в експлуатацію покладено на працівників даного підприємства.

Також контроль стану вагона №68001650 на етапі ремонту повинні виконувати працівники АТ "Укрзалізниця" і в подальшому давати дозвіл на допуск його до експлуатації після завершення ремонту на ДП "Ферротранс";

- щодо питання чи знаходиться похила поверхня фрикційного клину вагону №68001650 в зоні візуального контролю, який можливо виявити працівниками Залізниці при проведенні технічного обслуговування, зазначено, що похила поверхня фрикційного клину будь-якого ватажного вагона, зокрема, вагона №68001650, не знаходиться у зоні візуального контролю, який можливо було виявити працівниками вагонного господарства при проведенні технічного обслуговування. Проте на верхній частині фрикційного клина вагона №68001650 була наявна тріщина, яку можна було виявити візуально оглядачами- ремонтниками ПТО станцій Козятин-2. Вагон при наявності такої несправності фрикційного клина ресорного підвішування відповідно до вимог Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації ЦВ -0043, затвердженої наказом Укрзалізниці №417 Ц від 25.09.2008, не допускається до експлуатації;

- щодо питання при виконанні якого обсягу ремонту/технічного обслуговування можливо було виявити несправності вантажного вагону №68001650 - руйнування похилої поверхні у фрикційному клині системи ресорного підвішування, зазначено, що при виконанні технічного обслуговування на пунктах технічного обслуговування можливо було виявити несправності вантажного вагона №68001650 - злам направляючої буксового проєму бокової рами №43179, та наявність тріщини на верхній частині фрикційного клина.

Виявити лише руйнування похилої поверхні фрикційного клина вантажного вагона №68001650 при технічному обслуговуванні неможливо. Це можливо лише при розбиранні візка вагона при проведенні ремонту, який передає розбирання візка (ТОв-2 з розбиранням візка, ДР, KP). Вочевидь, що в нашому випадку злам похилої поверхні фрикційного клина вагона №68001650 не єдина причина, за якою не допускається такий вагон до експлуатації.

Разом з тим встановлено, що працівники залізниці, а саме оглядачі вагонів ПТО станції Львів, Козятин - 2, при формуванні поїзда №2820 під час проведення технічного обслуговування вагона №68001650 не могли виявити руйнування похилої поверхні у фрикційному клині системи ресорного підвішування. Проте вони однозначно могли виявити злам направляючої буксового проєму бокової рами №43179 візка вагона №68001650 та наявність тріщини на верхній частині фрикційного клина ресорного підвішування вагона №68001650.

Висновки проведених комплексних інженерно-технічних експертиз по кримінальному провадженні №80000658 від 27.03.2023 за №5169 та по господарській справі №917/157/23 від 18.04.2025 за №1660-Е спростовують висновок Департаменту безпеки руху за №ЦРБ-16/1857 від 17.11.2021, на який посилається позивач у якості доказу вини ПрАТ "Полтавський ГЗК" в аварії, що сталася 27.10.2021, а інші докази які б підтверджували вину відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між порушенням та розміром шкоди в матеріалах справи відсутні.

Апеляційна скарга позивача зводиться доводів про те, що Висновки експертів №1660-Е від 18.04.2025, №5156/5167/5168 від 27.04.2022, №5169 від 27.03.2023, які є неповними та необ`єктивними, а тому суперечить ст. 3 Закону України «Про судову експертизу».

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції взагалі відсутнє посилання на Висновок №5156/5167/5168 від 27.04.2022.

При цьому позивач жодним чином не спростував висновки викладені в експертних дослідженнях №1660-Е від 18.04.2025 та №5169 від 27.03.2023, а лише вказує, що експертами не в повному обсязі досліджені наявні в матеріалах даної справи документи, висновки експертів побудовані на припущенням, не підтвердженні докази, та є сумнівними.

Суд у контексті доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції щодо належності, як доказу висновку експертного дослідження, зазначає про те, що згідно з частинами першою, другою 98 ГПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №910/21067/17 та у постанові від 15.06.2021 у справі №916/2479/17.

До того ж, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №520/8073/16, від 12.02.2020 у справі №457/906/17, від 15.06.2021 у справі №916/2479/17, від 07.06.2022 у справі №916/302/16).

Судом за загальним правилом статті 86 ГПК України надано оцінку експертним висновкам за результатами проведених комплексних інженерно-технічнічних експертиз по кримінальному провадженні №80000658 від 27.03.2023 за №5169 та у господарській справі №917/157/23 від 18.04.2025 за №1660-Е на підстави ухвали суду про призначення судової експертизи, як доказам у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами та встановлено, що висновки не викликають сумнівів у їх об`єктивності і обґрунтованості; висновки складені особами, яка відповідають вимогам, встановленим Законом України Про судову експертизу; предметом висновку є дослідження обставин, які входять до предмета доказування у цьому спорі; висновки не містить суперечностей між дослідницькою частиною та підсумковим висновком; узгоджується з іншими матеріалами справи, а тому прийняли до судом до уваги як належні та допустимі докази у розумінні статей 76, 77 ГПК України.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Водночас, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що Висновок Департаменту безпеки руху за №ЦРБ-16/1857 від 17.11.2021 на який посилається позивач, не може бути належним доказом вини ПАТ "Полтавський ГЗК" оскільки, в ньому викладене лише припущення щодо ймовірності причини сходження рухомого складу.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не довів обставини, що підтверджують протиправну поведінку відповідача та вину останнього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.

Фактично, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки обставин справи і наданні їм протилежного трактування ніж суд першої інстанції, проте такі твердження і доводи не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.08.2025 у справі №917/157/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.11.2025.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.В. Плахов