РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2025Справа № 910/11497/25

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Пирятинський Делікатес (Україна, 37050, Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Дейманівка, вул. Наглого Марка, буд. 46; ідентифікаційний код: 36313601)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Алькор Пластік (Україна, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 65; ідентифікаційний код: 45018552)

про стягнення 852 040,13 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Пирятинський Делікатес (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Алькор Пластік (далі - відповідач) про стягнення 852040,13 грн, з яких 815568,00 грн заборгованості, 33254,00 грн пені та 3218,13 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки № 091/ПР від 01.05.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Будь-яких заперечень від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана сторонам до їхніх електронних кабінетів 17.09.2025. Відповідно до повідомлення про доставлення процесуальних документів до електронного кабінету особи, 18.09.2025 судом отримано інформацію про доставку ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет відповідача.

Пунктом 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Алькор Пластік (далі продавець, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Пирятинський Делікатес (далі покупець) було укладено Договір поставки №091/ПР (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується передавати у власність (поставляти) покупцеві товар, а саме: пакувальні матеріали згідно накладних на поставку партії товару, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати товар у порядку та на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціни на товар визначаються і узгоджуються сторонами на момент отримання заявки на партію товару і підтверджуються укладеною сторонами специфікацією. Специфікація є невід`ємною частиною даного договору. Ціна товару в рахунках-фактурах повинна відповідати ціні товару, вказаній у специфікації. Ціна вказується без урахування ПДВ, окремо сума ПДВ і сума до оплати з урахуванням ПДВ. При зміні вартості товару постачальник зобов`язаний не менш ніж за 14 календарних днів письмово повідомити про такі зміни покупця шляхом надсилання нової специфікації.

Згідно з п. 2.3 Договору заявка надається покупцем продавцю за допомогою електронної пошти або безпосередньо через представників сторін. Виставлення продавцем рахунка на оплату партії товару є фактом узгодження, підтвердження та прийняття заявки покупця до виконання.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що покупець зобов`язується здійснити оплату за товар згідно порядку розрахунків який погоджено сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору. Остаточний розрахунок у розмірі не менше 20% вартості товару здійснюється виключно після реєстрації продавцем податкових накладних у порядку та терміни, встановлені чинним законодавством України, а також після надання продавцем усіх товаросупровідних документів.

Передача товару є завершеною в момент переходу права власності на товар від продавця до покупця. Моментом переходу права власності на товар та всіх ризиків пошкодження або загибелі товару є дата підписання накладної, яка є доказом поставки (передачі) партії товару (п. 3.4 Договору).

Специфікацією №1 від 20.05.2024 сторони погодили поставку товару загальною вартістю 1 051 315,20 грн.

Сторони також визначили, що передоплата (аванс) у розмірі 100 % від вартості товару сплачується впродовж 3 (трьох) банківських днів на підставі виставленого рахунку після підписання сторонами цієї специфікації. Після виставлення рахунку на передоплату зміна ціни вартості в гривневому еквіваленті в бік зменшення чи збільшення не відбувається, при цьому, якщо оплата буде проводитись пізніше ніж 3 (три) банківські дні після надання замовлення покупцем та підписання сторонами специфікації, при зміні курсу євро до гривні в бік збільшення або зменшення, розмір плати повинен бути перерахований відповідно до міжбанківського курсу гривні до євро згідно даних сайту http://minfin.com.ua/ на дату платежу.

Термін поставки товару 60 (шістдесят) календарних днів з моменту здійснення покупцем передоплати за товар згідно з п. 3.1.1 цієї специфікації.

Відповідно до пункту 5 Специфікації, умови поставки FCA (склад покупця, розташований за адресою: Полтавська область, с. Дейманівка, вул. Наглого Марка, 46) (відповідно до Міжнародних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.). Навантаження товару здійснюється силами та за рахунок продавця.

07.05.2025 відповідачем було виставлено Рахунок на оплату №27 на суму 415440,00 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що 09.06.2025 відповідачем було виставлено Рахунок на оплату №35 на суму 563241,60 грн, однак копія цього рахунку в матеріалах справи відсутня.

Позивачем було перераховано відповідачу попередню оплату за Договором, що підтверджується платіжними інструкціями №1551 від 20.05.2025 на суму 125952,00 грн та №1767 від 10.06.2025 на суму 469368,00 грн.

Позивач також вказує, що 08.05.2025 ним було сплачено відповідачу 346200,00 грн, однак копія платіжного доручення №2614, на яку посилається позивач, в матеріалах справи відсутня.

Позивач зазначає, що з огляду на неотримання товару, він звернувся до відповідача з Претензією №767 від 12.08.2025, в якій вимагав негайно поставити партію товару за рахунками №27 від 07.05.2025 та №35 від 09.06.2025.

З огляду на те, що відповідач не виконав умови Договору, проігнорував вищезазначену претензію та не поставив товар у визначений Договором строк, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь попередню оплату в розмірі 815568,00 грн, пеню в розмірі 33254,00 грн та 3% річних у розмірі 3218,13 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

З огляду на погоджений сторонами порядок оплати (п. 3.2 Договору, п. 3 Специфікації №1) позивач зобов`язаний здійснити попередню оплату товару в розмірі 100% вартості.

Так, сторонами було визначено вартість товару за Специфікацією №1 1051315,20 грн. Натомість, позивач, посилаючись на виставлення відповідачем Рахунків на оплату №27 від 07.05.2025 та №35 від 09.06.2025, здійснив попередню оплату товару в меншому розмірі.

Водночас суд позбавлений можливості встановити істинність тверджень позивача, оскільки останнім не надано копії Рахунку №35 від 09.06.2025, зі змісту якого можливо було б встановити, що сума до сплати складає 563 241,60 грн.

Окрім того, в матеріалах справи наявні докази сплати позивачем лише 595 320,00 грн за Договором (платіжні інструкції №1551 від 20.05.2025 на суму 125 952,00 грн та №1767 від 10.06.2025 на суму 469 368,00 грн), докази сплати 346 200,00 грн за платіжним дорученням №2614 від 08.05.2025 також відсутні.

Зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів, суд позбавлений можливості встановити факт виконання позивачем умов Договору та Специфікації №1 в частині здійснення попередньої оплати в розмірі 100% вартості товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, позивач посилається на невиконання відповідачем свого обов`язку з поставки товару за Договором у встановлений Специфікацією №1 строк.

Відповідно до п. 4 Специфікації № 1 термін поставки товару 60 (шістдесят) календарних днів з моменту здійснення покупцем передоплати за товар згідно з п. 3.1.1 цієї специфікації.

З наведеного вбачається, що строк поставки товару починає свій перебіг не раніше виконання позивачем зобов`язання зі здійснення 100% попередньої оплати товару.

З огляду на відсутність доказів належного виконання позивачем свого обов`язку зі здійснення попередньої оплати, у відповідача, відповідно до умов Договору, не виникло зобов`язання з поставки товару.

Суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, припис частини другої статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 909/524/18.

Водночас, оскільки судом не встановлено факту прострочення поставки відповідачем товару за Договором, у позивача відсутні підстави вимагати повернення попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом не встановлено факту порушення відповідачем зобов`язання за Договором, відсутні підстави для стягнення сум неустойки та трьох відсотків річних.

Згідно з частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 12780,60 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 12780,60 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.11.2025

Суддя О.В. Нечай