Справа № 909/962/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.11.2025 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гули У. І., секретар судового засідання Клапків Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної екологічної інспекції Карпатського округу, вул. Сахарова, буд. 23 А, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вул. Чорновола, буд. 7 А, с. Солотвин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77753

про відшкодування шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення норм природоохоронного законодавства в сумі 884 933 грн 26 коп.

за участю:

представниці позивача Голубчак Н.В.

представниць відповідача Медвідь О.М., Гоцанюк І.І.

у с т а н о в и в:

до Господарського суду Івано-Франківської області звернулася Державна екологічна інспекція Карпатського округу з позовною заявою до Солотвинської селищної ради про відшкодування шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення норм природоохоронного законодавства в сумі 884 933 грн 26 коп.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025 суд задовольнив позов Державної екологічної інспекції Карпатського округу до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про відшкодування шкоди у сумі 884 933 грн 26 коп., заподіяної внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. На виконання рішення видано накази.

14.11.2025 до Господарського суду Івано-Франківської області від Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області надійшла заява про розстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025 за вх.№10053/25. У поданій заяві боржник зазначає, що видатки на погашення збитків не передбачені кошторисом, виконання рішення одноразовою оплатою призведе до неможливості фінансування обов"язкових видатків громади. Боржник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025 на 12 місяців рівними платежами.

Ухвалою суду від 17.11.2025 заяву Солотвинської селищної ради про розстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.10.2025 прийнято до розгляду, призначено розгляд поданої заяви у судовому засіданні на 25.11.2025.

19.11.2025 на адресу суду надійшло заперечення позивача проти задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не обгрунтував неможливість вчасного виконання рішення суду та не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для надання розстрочки по виконанню рішення суду, а тим паче поза межами строку, встановленого ст. 331 ГПК України.

У судовому засіданні представники відповідача повідомили, що відповідач не ухиляється від виконання рішення суду, а заборгованість зможе погасити після формування та затвердження бюджету. Також, представник зазначила, що в першочерговому порядку враховують потребу в коштах на оплату праці працівників бюджетних установ та на проведення розрахунків за енергоносії. Представники відповідача подану заяву підтримали та просили розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців починаючи з січня 2026 року.

Представник позивача у судовому засіданні зазначила що Державна екологічна інспекція Карпатського округу не вправі погоджуватися на розстрочення виконання рішень судів є обставиною того, що шкода за порушення вимог природоохоронного законодавства стягується в дохід державного, міського та обласного бюджетів, а не на користь Інспекції; відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для надання розстрочки по виконанню рішення суду, а тим паче поза межами строку, встановленого ст. 331 ГПК України. Просила відмовити у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши заяву, матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи заявника, заслухавши представників сторін і, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду з огляду на таке.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіцький проти України" (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Разом з тим, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно ч.ч. 3-5 ст. 331 ГПК України, підставою для розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеного слід прийти до висновку про те, що розстрочення виконання рішення спрямоване, в першу чергу, на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання.

При цьому запроваджений процесуальними нормами механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, що спрямована на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; його фінансовий стан; відсутність коштів на банківських рахунках і майна; стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Водночас, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Так, у рішенні у справі "Глоба проти України" №15729/07 від 05.07.2012 суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи подану заяву, боржник посилається на те, що погашення збитків не передбачені кошторисом, а видатки бюджету можуть здійснюватись виключно в межах бюджетних призначень (ст. 23, 48 Бюджетного кодексу).

В свою чергу суд відзначає, що відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку суд не може прийняти аргумент, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини". (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Суд зазначає, що при розгляді заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд враховує такі обставини: ступінь вини відповідача у виникненні спору; тяжке матеріальне становище сторони; надзвичайні події.

Отже, у заяві необхідно чітко і детально обґрунтувати наявність обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення. До заяви необхідно додати належні та допустимі докази, що підтверджують зазначені обставини.

Дослідивши заяву відповідача, а також подані ним документи в їх сукупності, які подані на підтвердження заяви, заслухавши представника відповідача, судом не встановлено підстав для розстрочення виконання судового рішення.

Посилання заявника на те, що видатки на погашення зазначених збитків не передбачені кошторисом, виконання рішення одноразовою оплатою призведе до неможливості фінансування обов"язкових видатків громади, не є обставинами, які оскладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що визначений боржником помісячний розмір коштів та обраний ним строк для розстрочки - 12 місяців не ґрунтуються на приписах ч.5 ст.331 ГПК України, якою обумовлено, що розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

В силу ч.1 статті 233 ГПК України суди ухвалюють рішення, негайно після закінчення судового розгляду.

Таким чином, у даній справі, з дотриманням відповідних процесуальних вимог, рішення судом було ухвалено 14.10.2025. З огляду на це, виконання останнього могло б бути розстрочено лише до 14.10.2026 року, а не до грудня 2026 року.

З наведеного в сукупності суд констатує, що заявник не надав достатніх доказів на підтвердження винятковості обставин, які можуть бути підставою для надання розстрочки по виконанню рішення суду, а тим паче поза межами строку, встановленого ст. 331 ГПК України. Відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення його заяви про розстрочення виконання судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.232-235,331 ГПК України, суд,

постановив:

у задоволенні заяви Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про розстрочення виконання рішення суду у справі № 909/962/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гула У.І.