РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2025Справа № 910/12927/23 (910/5503/25)

За позовом Ліквідатора Товариство з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд" (01024, м. Київ, вул. Басейна,9, кім.3, ідентифікаційний номер 43279549)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких,32/2, ідентифікаційний номер 35059000)

про визнання недійсним договору, визнання права вимоги

в межах справи №910/12927/23

За заявою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ідентифікаційний номер 00130926)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники учасників:

позивач - Череватий Л.Б. (поза межами приміщення суду),

від відповідача - не з`явилися,

від третьої особи - Ярошенко Д.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/12927/23 за заявою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток".

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" арбітражний керуючий Череватий Л.Б. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 15.06.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 18.06.2025, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких,32/2, ідентифікаційний номер 35059000).

23.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про розподіл судових витрат.

13.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант".

13.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" про відкладення судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 відкладено підготовче засідання у справі № 910/12927/23 (910/5503/25) на 06.08.2025.

18.06.2025 до суду надійшло клопотання позивача про витребування оригіналів доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд" (01024, м. Київ, вул. Басейна, 9, кім. 3, ідентифікаційний номер 43279549) оригінал договору відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд", з додатками. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2, ідентифікаційний номер 35059000) оригінал договору відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд", з додатками. Відкладено підготовче засідання у справі на 10.09.25.

21.07.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 заяву про зміну предмету позову залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків заяви про зміну предмету позову протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

11.08.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення доказів усунення недоліків ухвали суду від 05.08.2025.

22.08.2025 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" надійшли витребуваних увхалою суду від 18.06.2025 документів.

04.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант".

09.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи.

10.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача на додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову. Відкладено підготовче засідання на 01.10.2025.

25.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 відмовлено ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" арбітражному керуючому Череватому Л.Б. у задоволенні клопотання від 09.09.2025 про призначення судової почеркознавчої експертизи. Закрито підготовче провадження у справі № 910/12927/23 (910/5503/25) та призначено справу до розгляду по суті на 12.11.2025. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" надати суду у строк до 29.10.2025 (включно) докази виконання зобов`язань за Договорами про постачання електричної енергії спожавачу №32328 та №32334 від 10.08.2021 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд".

17.10.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" надійшли документи на вимогу ухвали суду від 01.10.2025.

У судовому засіданні 12.11.2025 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, проте про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2022 між ТОВ «Паверсток» (надалі - Первісний кредитор) та ТОВ «Паверсток Трейд» (надалі - Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №7, згідно з п. 3.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору, а останній набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржника, заставодавців, осіб, що несуть особисту відповідальність за зобов`язаннями Боржника, включаючи право вимоги до правонаступників Боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника або які зобов`язані виконати обов`язки Боржника за Основним договором та за договорами (правочинами), що забезпечували виконання Основного договору, з урахуванням змін й доповнень до Основного договору та забезпечувальних договорів (правочинів), згідно Додатку №1 та Акту приймання- передачі документації до цього Договору (далі за текстом - «Право вимоги»). Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошеві кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

У пункті 1.1 Договору містяться наступні визначення: боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" (); Основний договір - договір про постачання електричної енергії споживачу №32328 та №32334, укладені між ТОВ «Паверсток» та ТОВ "Інвестбуд Гарант".

Відповідно до п. 3.2 Договору за цим Договором Новий кредитор набуває всі права Первісного кредитора за Основним договором, у тому числі але не виключно право вимоги належного виконання Боржником зобов`язань за Основним договором щодо сплати Боржником грошових коштів у сумі, вказаній у Додатку №1 та Акті приймання-передачі документації до цього Договору та визначених на момент набуття Новим кредитором Права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і несплачених на момент набуття Права вимоги сплати неустойки розрахованих відповідно до вимог Основного договору та чинного законодавства, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах встановлених Основним договором та чинним законодавством.

У пункті 3.3 Договору вказано, що розмір Прав вимоги, що переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основним договором переходять до Нового кредитора відповідно до цього Договору в обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що Право вимоги Первісного кредитора вважається відступленим (переданим) Новому кредитору з дати підписання цього Договору.

Сторони підписують Акт приймання-передачі документації. Акт приймання-передачі документації підписується повноважними представниками Сторін та скріплюється печатками Сторін, у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору сторони домовились, що за відступлення Первісним кредитором Новому кредитору Права вимоги за Основним Договором, Новий кредитор сплачує Первісному кредитору в розмірі 5 083 242,46 (п`ять мільйонів вісімдесят три тисячі двісті сорок дві гривні 46 копійок) з ПДВ (далі за текстом - «Ціна договору»).

Згідно п. 5.2. Договору Новий кредитор зобов`язаний сплатити Ціну договору визначену в пункті 5.1. цього договору шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок Первісного кредитора, що зазначений у розділі 9 цього Договору «Місцезнаходження та реквізити Сторін» протягом 30 днів з дати підписання цього Договору.

До вказаного Договору відступлення права вимоги від 15.06.2022 №7 сторонами складено акт приймання-передачі документації.

Також, сторонами укладено Додаток № 1 до Договору відступлення права вимоги від 15.06.2022 №7, в якому визначено, що відступлено право вимоги на заборгованість у розмірі 5 083 242,46 грн., яка виникла на підставі договорів про постачання електричної енергії споживачу №32328 та №32334 від 10.08.2021, укладених між ТОВ «Паверсток» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.

Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) Правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з частиною 2 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Відтак, приписи статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №920/10/21 (920/868/21)).

Судом установлено, що оспорюваний у межах даної справи правочин є своєю правовою природою договором про відступлення права вимоги, за яким здійснено заміну кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

Водночас, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20, де також зауважено, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

Як слідує з умов спірного Договору відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022, ТОВ "Паверсток" відступило на користь ТОВ «Паверсток Трейд» право вимоги на заборгованість у розмірі 5 083 242,46 грн., яка виникла на підставі договорів про постачання електричної енергії споживачу №32328 та №32334, укладених між ТОВ «Паверсток» та ТОВ "Інвестбуд Гарант".

У свою чергу, ТОВ «Паверсток Трейд» зобов`язалося за умовами п. 5.1 Договору сплатити на користь ТОВ "Паверсток" за відступлення права вимоги ціну в сумі 5 083 242,46 грн. протягом 30 днів з дня підписання договору, тобто до 15.07.2022.

Проте, матеріали справи доказів оплати ТОВ «Паверсток Трейд» грошових коштів у сумі 5 083 242,46 грн. на користь ТОВ "Паверсток" не містять.

Таким чином, ТОВ "Паверсток" фактично відмовився від власних майнових вимог до ТОВ "Інвестбуд Гарант" на суму 5 083 242,46 грн. за договорами про постачання електричної енергії споживачу №32328 та №32334, відступивши відповідне право вимоги на користь ТОВ «Паверсток Трейд», що оплату за отримане право вимоги не здійснило.

До того ж, станом на момент укладення оспорюваного договору термін виконання грошового зобов`язання ТОВ "Інвестбуд Гарант" перед ТОВ "Паверсток" вже настав, у той час як останнім здійснено відчуження відповідного права вимоги на користь ТОВ «Паверсток Трейд».

З огляду на наведене, укладення оспорюваного договору боржником здійснено за відсутності розумної господарської та ділової мети, та спрямованості на реальне настання правових наслідків, в тому числі, враховуючи що ТОВ «Паверсток Трейд» оплату за відступлене право не здійснило.

При цьому судом ураховано, що боржник ТОВ "Паверсток" мав бути обізнаним про фінансовий стан свого контрагента ТОВ «Паверсток Трейд», невеликий розмір статутного капіталу та відсутність у нього будь-якого майна.

Відповідно до фінансової звітності мікропідприємства за 2021 рік ТОВ «Паверсток Трейд» за результатом господарської діяльності за 2021 рік мав збиток у розмірі 68 400,00 грн. та 0 (нуль) грн. доходу.

Крім того, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал ТОВ «Паверсток Трейд» становить 500,00 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ТОВ «Паверсток Трейд» відсутнє рухоме або нерухоме майно.

Так, із реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що директором ТОВ «Паверсток Трейд» до 08.06.2021 був ОСОБА_1 , який також був учасником ТОВ «Паверсток Трейд» до 23.09.2020.

Надалі, із 30.10.2021 по 11.04.2022 ОСОБА_1 був директором ТОВ "Паверсток" та до 22.06.2022 - у складі учасників вказаного товариства.

Також, із 22.06.2022 учасником ТОВ «Паверсток» є ОСОБА_2 , який із 27.02.2023 є учасником ТОВ «Паверсток Трейд».

Положення ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Терміни "пов`язані особи" та ознаки пов`язаності наведені в Податковому кодексі України - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п. 14.1.159 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься поняття контролю це вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання.

Отже, наведені вище обставини свідчать про те, що спірний Договір відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022 укладений ТОВ "Паверсток" із заінтересованою особою - ТОВ «Паверсток Трейд».

Відтак, унаслідок укладення оспорюваного договору боржник зменшив свою платоспроможність на шкоду інтересам кредиторів.

Слід відзначити, що договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору.

Так, станом на момент вчинення спірного договору в ТОВ "Паверсток" вже існувала заборгованість перед ТОВ «Електротрейдінг груп» за Договором від 09.06.2021 №БГ-21/0248 за період березень-квітень 2022 року на суму 21 743 796,84 грн.

Відповідно до абз. 5 розд. 3 Звіту від 27.05.2024 за результатами аналізу фінансово-господарського стану інвестиційної та іншої діяльності, становища на ринках з метою виявлення наявності або відсутності ознак неплатоспроможності, фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування неплатоспроможності та варіанти шляхів виходу з кризового стану ТОВ «Паверсток», виконаного ПП «Центр антикризових технологій», що долучений до матеріалів справи про банкрутство ТОВ «Паверсток» арбітражним керуючим Коршуном В.В., в результаті проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності боржника - ТОВ «Паверсток» за період з 01.07.2021 року по 31.03.2022 року встановлено ознаки свідомих дій, що призвели до стійкої неплатоспроможності Підприємства та наявності всіх підстав для розрахунків з кредиторами тільки в межах ліквідаційної процедури.

З огляду на зазначене, укладення оспорюваного договору боржником здійснено за відсутності розумної господарської та ділової мети, враховуючи фінансовий стан боржника та його контрагента ТОВ «Паверсток Трейд», що в подальшому не здійснило оплату за відступлене право.

Судом ураховано, що позивач також зазначав, що на Повідомленні від 15.06.2022, яке надійшло ТОВ "Інвестбуд Гарант" від ТОВ "Паверсток" про відступлення права вимоги за договорами № 32328 від 10.08.2021 та № 32334 від 10.08.2021 про постачання електричної енергії споживачу, а також долучених до нього документів, а саме: Договорі відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022, додатку до Договору відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022, акті приймання-передачі документації від 15.06.2022 до Договору відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022 стоїть підпис у місцях для підпису директора Хасьянової І.М., проте у позивача є обґрунтовані сумніви, що вказані підписи належать останній.

При цьому, в рішенні Господарського суду Харківської області від 05.09.2022 у справі №922/1044/22 вказано, що Хасьянова І.М. не здійснювала належних функцій по обачному та розумному управлінню ТОВ "Паверсток", так як нею не отримано від попереднього директора або засновника документи щодо діяльності ТОВ "Паверсток".

У той же час, відповідних доказів на підтвердження неналежності підпису на спірному Договорі відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022 (із додатком та актом до договору) директору ТОВ "Паверсток" Хасьяновій І.М. матеріали справи не містять.

Разом із цим, установлені вище судом обставини щодо фраудаторності Договору відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022 є достатніми та самостійними підставами для визнання такого правочину недійсним.

Крім того, позивач звертав увагу, що згідно п.4.1. додатку 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №32328 від 10.08.2021, розрахунки за електричну енергію здійснюються виключно в грошовій формі відповідно до умов договору, шляхом перерахування коштів тільки на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, вказаний у рахунку на оплату та на сайті Постачальника. Аналогічне положення міститься і в п.4.1. додатку 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №32334 від 10.08.2021.

Згідно з п. 69 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» поточний рахунок із спеціальним режимом використання - рахунок, відкритий в уповноваженому банку і призначений для забезпечення проведення розрахунків відповідно до цього Закону.

Частинами 1, 2, 5, 6, 8 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку. Покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків. Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальника перераховуються згідно з алгоритмом, який встановлюється Регулятором. Такий алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання електропостачальника передбачає, за звичайних умов, перерахування всіх коштів, що надходять від покупців на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника, у повному обсязі на поточні рахунки електропостачальника. Внесення змін до зазначеного алгоритму здійснюється виключно у разі прострочення електропостачальником у строки та порядку, що визначені правилами ринку, оплати вартості його небалансів електричної енергії. Такі зміни до алгоритму діють до повного погашення заборгованості електропостачальника перед оператором системи передачі. Зміни до алгоритму вносяться на підставі подання оператора системи передачі у разі виникнення заборгованості електропостачальника перед оператором системи передачі. Зміни до алгоритму мають передбачати, що кошти з поточного рахунка із спеціальним режимом використання електропостачальника перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оператора системи передачі до повного погашення недоплати за куплений електропостачальником небаланс електричної енергії. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку затверджується та оприлюднюється Регулятором. У разі перерахування коштів за електричну енергію та послуги на інші рахунки, ніж поточні рахунки із спеціальним режимом використання, у випадках, визначених цією статтею, отримувачі повинні повернути ці кошти у триденний строк з моменту їх отримання. У разі неповернення у цей строк коштів, сплачених на інші рахунки, ніж поточні рахунки із спеціальним режимом використання, ці суми підлягають стягненню до державного бюджету як санкція за вчинене правопорушення. Зарахування коштів до державного бюджету не звільняє їхніх отримувачів від повернення цих коштів відповідному учаснику ринку.

Пунктами 4.1, 4.2 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії" від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила), передбачено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Згідно з п. 4.5 розділу IV Правил оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Виходячи з наведених приписів законодавства, законодавцем в імперативному порядку визначено обов`язок саме споживача сплачувати за спожиту електроенергію постачальнику виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання і при виникненні господарських правовідносин щодо постачання електроенергії статус споживача та постачальника є пов`язаним з відповідними суб`єктами господарювання та не може набуватися іншими особами на підставі договору про відступлення права вимоги. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 910/1424/16.

Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2230/22.3.1/7-25 від 25.02.2025, наданого на адвокатський запит, ТОВ «Паверсток Трейд» не отримувало ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

При цьому, наявність у ТОВ «Паверсток Трейд» ліцензії з перепродажу електричної енергії (трейдерської діяльності) не замінює собою відсутність ліцензії на постачання електричної енергії та поточного рахунку із спеціальним режимом використання.

У свою чергу, із платіжних інструкцій за період з 17.06.2022 по 08.08.2022 вбачається, що ТОВ «Інвестбуд гарант» сплатило грошові кошти в розмірі 5 081 586, 06 грн. на користь ТОВ «Паверсток Трейд».

Отже, за наслідками Договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022 боржник, відступивши своє право вимоги до ТОВ «Інвестбуд гарант» у розмірі 5 081 586, 06 грн., не отримав ані оплати за відступлене право вимоги від ТОВ «Паверсток Трейд», ані виконання ТОВ «Інвестбуд гарант» свого зобов`язання перед боржником, як первісним кредитором, у той час як ТОВ «Інвестбуд гарант» одразу після укладення оспорюваного договору здійснило погашення свого боргу вже перед новим кредитором ТОВ «Паверсток Трейд».

Ураховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022 на підставі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 215 ЦК України.

Щодо застосування наслідки недійсності правочину в частині повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, а саме: визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток" право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант", яке було передане на виконання Договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Паверсток" документи, передані за Актом передачі документації від 08.08.2022 до Договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022.

За змістом частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).

Отже, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку при визнанні недійсним договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022 позовна вимога про визнання за позивачем права вимоги до ТОВ "Інвестбуд Гарант", яке було передане на виконання недійсного договору, є належним способом захисту для гарантування юридичної визначеності подальшої долі спірних правовідносин між позивачем та ТОВ "Інвестбуд Гарант".

Також, підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання ТОВ "Паверсток Трейд" повернути ТОВ "Паверсток" документи, передані за Актом передачі документації від 08.08.2022 до Договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (ідентифікаційний номер 43016569) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд" (ідентифікаційний номер 43279549).

3. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд Гарант" (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2, ідентифікаційний номер 35059000), яке було передане на виконання Договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022.

4. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд" (01024, м. Київ, вул. Басейна, 9, кім. 3, ідентифікаційний номер 43279549) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) документи, передані за Актом передачі документації від 08.08.2022 до Договору про відступлення права вимоги № 7 від 15.06.2022.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток Трейд" (01024, м. Київ, вул. Басейна,9, кім.3, ідентифікаційний номер 43279549) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 4, ідентифікаційний номер 43016569) 68 266 (шістдесят вісім тисяч двісті шістдесят шість) грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

6. Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.11.2025

Суддя Д.В. Мандичев