ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" листопада 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3167/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши матеріали справи №916/3167/24,

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна

компанія «Нафтогаз Трейдинг»

до відповідача: Територіального центру соціального обслуговування (надання

соціальних послуг) Каховської міської ради

про стягнення 10 467,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі по тексту ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») звернулося до господарського суду з позовною заявою до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Каховської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 10 467,65 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 7 392,81 грн., пені у розмірі 1780,72 грн., 3% річних у розмірі 256,75 грн., збитків від інфляції у розмірі 1037,37 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №20-1272/21-БО-Т від 09.12.2021 в частині оплати вартості спожитого відповідачем природного газу протягом грудня-серпня 2022 року.

Ухвалою суду від 22.07.2024 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 23.07.2024 провадження у цій справі було зупинено до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №908/1162/23.

07.10.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень було забезпечено надання загального доступу до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

Ухвалою суду від 27.10.2025 провадження у даній справі було поновлено у зв`язку з усуненням обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, встановлено учасникам даного судового процесу 10-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо даного спору з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

05.11.2025 до суду від позивача надійшли письмові пояснення. При цьому 13.11.2025

ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» звернулося до суду з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23. Необхідність зупинення провадження у справі, за висновком позивача, пов`язана із передачею справи № 280/5808/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

Вирішуючи питання про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі, господарський суд виходить з наступного.

Підставами заявленого ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у межах даної справи позову є неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання природного газу №20-1272/21-БО-Т від 09.12.2021 в частині оплати вартості спожитого відповідачем природного газу протягом грудня-серпня 2022 року.

Відповідач згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться за адресою: 74800, Херсонська обл., місто Каховка, вул. Гоголя, будинок 65.

Таким чином, відповідач знаходиться на території, яка, згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 (із змінами), включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, датою початку тимчасової окупації є 24.02.2022.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України.

Частиною другою статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 дійшла наступного висновку:

- у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України") правовий статус тимчасово окупованої території Російською Федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася;

- висновок, викладений Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про застосування до спірних правовідносин положень статті 13-1 Закону з огляду на загальновідомий факт окупації міста Мелітополь, відповідає Закону;

-з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові, об`єднана палата не вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Проте Верховний Суд ухвалою від 05.11.2025 передав справу №280/5808/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше ухвалених постановах Касаційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23, від 23.10.2023 у справі №916/1650/23 та від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом господарських спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, виходячи з цієї норми, в першу чергу, суд має справедливо, з дотриманням принципу верховенства права, вирішити господарський спір.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ Гурепка проти України № 2 наголошено, що принцип рівності сторін один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підстави та умови зупинення провадження у справі врегульовані нормами статей 227, 227 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі.

В силу приписів ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) призначення судом експертизи; 3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; 4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 7)перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Суд не зупиняє провадження у випадку, встановленому пунктом 1 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

У цьому випадку, згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність передбачених ст. 228 ГПК України правових підстав для зупинення провадження по даній справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23.

Судом враховано, що питання про зупинення провадження у справі до перегляду справи №280/5808/23 за відсутності ухвали Великої Палати Верховного Суду про прийняття справи до свого провадження було вирішено Верховним Судом в ухвалах від 10.11.2025 у справі 908/2241/23, від 11.11.2025 у справі 910/3831/22, від 13.11.2025 у справі 910/1896/23.

Керуючись ст. ст. 86, п. 7 ч.1 ст.228, 229, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №916/3167/24 зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна