ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
24.11.2025 Справа №905/982/25
Господарський суд Донецької області, у складі судді Демідової П.В., розглянув матеріали справи №905/982/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси», м.Черкаси,
до відповідача: Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток», м.Добропілля, Донецька область,
про стягнення індексу інфляції та процентів річних в загальному розмірі 153 875,95грн, -
Без виклику представників сторін
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси», звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про стягнення індексу інфляції та процентів річних в загальному розмірі 153 875,95грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на прострочення відповідачем сплати заборгованостей, які стягнуті згідно рішень Господарського суду Донецької області від 03.10.2022 у справі №905/2339/21, від 12.04.2023 та від 08.05.2023 у справі 905/1039/22, що стало підставою для нарахування інфляційної складової боргу та процентів річних.
Господарський суд ухвалою від 25.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №905/982/25; визначив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонував відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, подати до суду відзив на позовну заяву, оформлений відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити направлення позивачу копії відзиву на позов та доданих до нього документів, докази на підтвердження такого направлення разом з відзивом надати суду; попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України; запропонував позивачу надати суду належним чином засвідчені копії договорів №676-21 ШУД від 02.06.2021, №1125 ШУД-ШУН від 02.09.2021, договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022, та первинних документів на їх виконання, а також у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, копію якого направити відповідачу в той самий строк, докази направлення надати суду разом з відповіддю на відзив.
01.10.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання доказів на виконання ухвали суду, з додатками за переліком.
На підставі приписів ч.2 ст.120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд повідомляє учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язкова.
Частинами 3 та 4 статті 120 ГПК України передбачено, що повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень і ухвала про вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів для вчинення відповідної процесуальної дії.
Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі направлена сторонам до електронних кабінетів, та, згідно довідок, сформованих у системі Діловодство спеціалізованого суду копія ухвали доставлена 25.09.2025.
Враховуючи зазначене, та беручи до уваги доставлення копії ухвали суду сторонам через сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, вони є такими, що належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідач своїм правом на подання відзиву у строк, встановлений судом не скористався, будь-яких клопотань та заяв до суду не направляв.
Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Отже, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.
З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-
02.06.2021 між Державним підприємством «Добропілля-видобуток» (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» (постачальник, позивач) укладено договір №676-21 ШУД про закупівлю товару за результатами торгів № UA-2021-04-23-000630-c, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого, постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення: код ДК 021:2015-19510000-4 «Гумові вироби» (Рукав вентиляційний Ф1000 20м) (далі - продукція), в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами, в цьому Договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.
За специфікацією до договору №№676-21 ШУД від 02.06.2021, яка є його невід`ємною частиною, сторони узгодили поставку труби вентиляційної гнучкої шахтної ТВГШ діам. 1000 (20м) у кількості 1260 на загальну суму 328 784,40 з ПДВ (273 987,00 без ПДВ), з розрахунку 260,94грн за одну трубу з ПДВ (217,45 без ПДВ) з визначенням місця поставки Шахта Алмазная, Донецька обл, м.Добропілля, вул.Низова, 1А, а також у кількості 2000 на загальну суму 521 880,00 з ПДВ (434 900,00 без ПДВ), з розрахунку 260,94грн за одну трубу з ПДВ (217,45 без ПДВ) з визначенням місця поставки Шахта Добропільська, Донецька обл, м.Добропілля, вул.Київська, 1А. Строк не пізніше 30.06.2021. Умови постачання: автотранспортом постачальника та за рахунок його коштів.
Згідно видаткових накладних №РН0000089 від 23.06.2021 та №РН0000091 від 29.06.2021 постачальником поставлено, а представником покупця, згідно нарядів на отримання ТМЦ №458 та №459 від 22.06.2021, прийнято обумовлену специфікацією продукцію на загальну суму 850 664,40грн.
Господарський суд рішенням від 03.10.2022 у справі №905/2339/21 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» до Державного підприємства «Добропіллявугілля видобуток» про стягнення заборгованості в сумі 400 562,42грн задовольнив частково; стягнув з Державного підприємства «Добропіллявугілля видобуток» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» заборгованість в загальному розмірі 400 561,85грн, з яких: 350 664,40грн заборгованість по оплаті поставленого товару, 5937,33грн 3% річних, 12 362,62грн інфляційна складова боргу, 31 597,50грн. пеню, витрати зі сплати судового збору в розмірі 6008,43грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмір 34 965,00грн; в іншій частині позову відмовив.
На виконання вказаного рішення судом видано наказ від 27.10.2022 у справі №905/2339/21.
Відповідно до копії постанови Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.01.2024 поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу №905/2339/21 виданого 27.10.2022.
Згідно з інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 16.09.2025 виконавче провадження №71068247 по примусовому виконанню наказу №905/2339/21, виданого 27.10.2022 зупинено.
Відповідачем частково сплачено суму боргу, стягнуту рішенням суду, в розмірі 355 078,30грн, згідно платіжного доручення №1687 від 23.11.2022 в розмірі 350 664,40грн та платіжної інструкції №1001 від 27.02.2025 в розмірі 4413,90грн, у зв`язку з чим залишок боргу склав 86 456,98грн.
02.09.2021 між ДП «Добропілля-видобуток» (покупець, відповідач) та ТОВ «Агросистема Черкаси» (постачальник, позивач) було укладено договір № 1125-21 ШУД-ШУН про закупівлю товару за результатами торгів № UA-2021-08-04-005428-а, згідно п. 1.1 якого постачальник (позивач) зобов`язався передати (поставити) у власність покупця (відповідача) продукцію виробничо-технічного призначення: код ДК 021:2015-19510000-4 «Гумові вироби» в асортименті, в кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в цьому Договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього Договору, а покупець (відповідач) згідно п. 1.2 договору зобов`язався прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.
На підставі вказаного договору та специфікації 29.09.2021 року позивач передав відповідачу товар на загальну суму 759000,00грн. Весь переданий товар був прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень.
На виконання вказаного рішення судом видано накази від 18.05.2023 у справі №905/1039/22.
Відповідно до копій постанов Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.01.2024 виконавчі провадження №72672859, №72673109, №72673569 по примусовому виконанню наказів №905/1039/22, виданих 18.05.2023 поновлені.
Згідно з інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 16.09.2025 виконавчі провадження №72672859, №72673109, №72673569 по примусовому виконанню наказів №905/1039/22, виданих 18.05.2023 зупинені.
22.04.2022 між адвокатом Стратілатовим Костянтином Геннадійовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» (замовник) укладено договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги), відповідно до п.1.1 якого, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах визначених цим договором надавати адвокатські послуги (правничу допомогу) та здійснювати захист та представництво законних прав та інтересів замовника у всіх спорах, що стосуються прав, свобод, інтересів та обов`язків замовника.
Господарський суд (суддя Зекунов Е.В.) додатковим рішенням від 08.05.2023 у справі №905/1039/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросистема Черкаси" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі № 905/1039/22 задовольнив повністю; стягнув з Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» витрати на правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн.
На виконання вказаного рішення судом видано наказ від 31.05.2023 у справі №905/1039/22.
Відповідно до копії постанови Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.01.2024 виконавче провадження №72672859 по примусовому виконанню наказу №905/1039/22, виданого 31.05.2023 поновлено.
Згідно з інформацією з автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 16.09.2025 виконавче провадження №72672859 по примусовому виконанню наказу №905/1039/22, виданого 31.05.2023 зупинено.
Відповідачем частково сплачено суму боргу, стягнуту рішенням суду, в розмірі 1700,06грн, згідно платіжної інструкції №976 від 27.02.2025, у зв`язку з чим залишок боргу склав 33 299,94грн.
Тривала затримка відповідачем розрахунків за договорами та існування непогашеної заборгованості стали підставами для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, а також звернення позивача до суду в межах цієї справи.
Дослідивши матеріали справи на підставі приписів чинного законодавства, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ є преюдиціальністю. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
З наданих документів вбачається, що в межах справи №905/2339/21 предметом розгляду були вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про стягнення заборгованості в сумі 400 562,42грн. Вказана заборгованість виникла, у зв`язку з невиконанням умов договору №676-21 ШУД про закупівлю товару за результатами торгів № UA-2021-04-23-000630-c від 02.06.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, що також стало підставою для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання зобов`язання.
Також, в межах даної справи судом стягнуто витрати на правничу допомогу в розмірі 35 000,00грн.
Враховуючи зазначене, факт невиконання умов договорів №676-21 ШУД від 02.06.2021 та №1125-21 ШУД-ШУН від 02.09.2021, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару у відповідних сумах встановлено рішеннями суду та не підлягає доказуванню.
Позивач у поданому позові просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 153 875,95грн, з яких:
- 36 925,25грн інфляційні втрати за період жовтень 2022 червень 2025 та 9370,99грн 3% річних за період 03.10.2022 31.08.2025 нараховані на заборгованість за рішенням суду від 03.10.2022 у межах справи №905/2339/21;
- 72 977,79грн інфляційні втрати за період квітень 2023 червень 2025 та 25 023,87грн 3% річних за період 12.04.2023 31.08.2025 нараховані на заборгованість за рішенням суду від 12.04.2023 у межах справи №905/1039/22;
- 7170,02грн інфляційні втрати за період травень 2023 червень 2025 та 2407,85грн 3% річних за період 08.05.2023 31.08.2025 нараховані на заборгованість за рішенням суду від 08.05.2023 у межах справи №905/1039/22.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Положення статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дають підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.
Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Станом на теперішній час відповідачем заборгованість, яка встановлена рішеннями суду у справах №905/2339/21 та №905/1039/22, не сплачена в повному обсязі, докази протилежного суду не надані, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання.
Так, заборгованість за рішенням суду від 03.10.2022 у межах справи №905/2339/21 складає 441 535,28грн, з яких: 350 664,40грн заборгованість по оплаті поставленого товару, 5937,33грн 3% річних, 12 362,62грн інфляційна складова боргу, 31 597,50грн. пеня 6008,43грн витрати зі сплати судового збору, 34 965,00грн витрати на професійну правничу допомогу.
Також, суд зауважує, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови). Верховний суд в цієї справі зазначив, що у справі, що розглядається, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою, а основною - вимога про сплату заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ. При вирішенні спору про стягнення з бюджету інфляційних та річних процентів перед судом обов`язково постане питання про наявність заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, суму такої заборгованості, строк сплати такої заборгованості та тривалість прострочення, тобто питання, спір щодо яких підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Отже, керуючись такою позицією Верховного суду, в межах справи, що розглядається, основними є зобов`язання, що випливають з договорів №676-21 ШУД про закупівлю товару за результатами торгів № UA-2021-04-23-000630-c, № 1125-21 ШУД-ШУН про закупівлю товару за результатами торгів № UA-2021-08-04-005428-а від 02.09.2021 року по оплаті за поставку товару. В свою чергу інфляційні та 3 % річних є додатковим зобов`язанням. У постанові від 02 липня 2025 року по справі № 903/602/24 Велика Палата Верховного Суду розмежувала правову природу інфляційних та 3 % річних, підкреслюючи, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат (пункт 125 мотивувальної частини постанови).
Отже, нарахування 3 % річних, в умовах погашення основного зобов`язання та нарахування їх на заборгованість по сплаті 3 % річних суперечить правової природі цього виду акцесорного зобов`язання.
Виходячи із зазначеного, сума 3% річних має нараховуватись на основне зобов`язання без врахування раніше нарахованих 3% річних, у зв`язку з чим сума боргу, на яку підлягає нарахуванню сума прострочення складає 84 933,55грн за період з 03.10.2022 по 26.02.2025 та 80 519,65грн (з урахуванням погашення на суму 4413,90грн) за період з 27.02.2025 по 31.08.2025 в межах справи №905/2339/21.
Крім того, з наданих розрахунків вбачається, що заборгованість за рішеннями частково погашалась відповідачем та позивачем помилково нараховано суми прострочення з урахуванням дня погашення боргу, оскільки день погашення заборгованості не є днем прострочення. Такий висновок суду ґрунтується на правових позиціях Верховного Суду, викладених у постановах КГС ВС від 31.01.2019 № 903/1023/16, від 10 липня 2018 року № 927/1091/17, постанові КЦС ВС від 06.03.2019 № 577/5360/15-цза змістом яких, при перевірці нарахування інфляційних та 3% річних від простроченої суми необхідно встановити не тільки факт прострочення та розмір простроченого боргу, але і чіткі дату початку та дату закінчення прострочення відповідної конкретної суми боргу, оскільки лише саме за цей період прострочення у кредитора є право на нарахування боржнику вищевказаних інфляційних та річних на цю суму боргу. При цьому сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році). При застосування подібної формули розрахунку з урахуванням дня, в який відбулося виконання зобов`язань суперечить нормам чинного законодавства.
З огляду на викладене, за підрахунком суду сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача складає 25 671,91грн (за жовтень листопад 2022 року 2923,77грн; за грудень-лютий 2025 18 972,09грн; за березень-червень 2025 3776,05грн).
За підрахунком суду, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача складає 7353,16грн (363,00грн за період 03.10.2022-23.11.2022; 2813,28грн за період 24.11.2022 31.12.2023; 2548,01грн - за період 01.01.2024 31.12.2024; 397,91грн - за період 01.01.2025-26.02.2025; 1230,96грн за період 26.02.2025 31.08.2025).
Перевіривши розрахунок позивача щодо інфляційних втрат за допомогою програми «Ліга. Закон» в межах періодів визначених позивачем, судом встановлено, що він є арифметично невірним та сума інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача у розмірі 72 903,04грн (58 243,46грн за період квітень 2023-лютий 2025; 14 659,58грн за період березень червень 2025).
Перевіривши розрахунок позивача щодо 3% річних за допомогою програми «Ліга. Закон» в межах періодів визначених без урахування дня часткового погашення заборгованості, та, з урахуванням відсутності підстав для нарахування 3% річних на 3% річних боргу (сума заборгованості - 318 169,01грн за період з 12.04.2023 по 26.02.2025 та 301 033,15 за період з 27.02.2025 по 31.08.2025), судом встановлено, що він є невірним та сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача складає 22 541,60грн (6903,83грн за період 12.04.2023-31.12.2023; 9545,07грн - за період 01.01.2024 31.12.2024; 1490,60грн - за період 01.01.2025-26.02.2025; 4602,10грн за період 27.02.2025 31.08.2025).
Заборгованість за додатковим рішенням суду від 08.05.2023 у межах справи №905/1039/22 складає 35 000,00грн - витрати на правничу допомогу.
Перевіривши розрахунок позивача щодо інфляційних втрат за допомогою програми «Ліга. Закон» в межах періодів визначених позивачем, судом встановлено, що він є арифметично невірним та сума інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача у розмірі 7151,39грн (5697,00грн за період травень 2023-лютий 2025; 1454,39грн за період березень червень 2025).
Перевіривши розрахунок позивача щодо 3% річних за допомогою програми «Ліга. Закон» в межах періодів визначених без урахування дня часткового погашення заборгованості, судом встановлено, що він є невірним та сума 3% річних яка підлягає стягненню з відповідача складає 2407,71грн (684,66грн за період 08.05.2023 31.12.2023; 1050,00грн за період 01.01.2024 31.12.2024; 163,97грн за період 01.01.2025 26.02.2025; 509,08грн - за період 27.02.2025 31.08.2025).
З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та процентів річних в загальному розмірі 153 875,95грн підлягають задоволенню частково.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником до матеріалів справи та клопотання від 01.10.2025 долучено копії наступних документів: договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022; угоди про вартість послуги за надання правової (професійної правничої) допомоги від 01.09.2025 (додаток до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022); акту приймання - передачі послуг від 29.09.2025 згідно договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022; детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» у господарській справі №905/982/25.
22.04.2022 між адвокатом Стратілатовим Костянтином Геннадійовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» (замовник) укладено договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги), відповідно до п.1.1 якого, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах визначених цим договором надавати адвокатські послуги (правничу допомогу) та здійснювати захист та представництво законних прав та інтересів замовника у всіх спорах, що стосуються прав, свобод, інтересів та обов`язків замовника.
Згідно з п.2.1 договору виконавець бере на себе зобов`язання із надання замовнику, в разі необхідності, будь-яких з наступних адвокатських послуг (правової допомоги) пов`язаних з предметом цього договору: а) участь у підготовці та укладанні будь-яких правочинів; б) організації та ведення претензійної та позовної роботи; в) представництво, захист у встановленому порядку прав та інтересів замовника в судах, а також інших державних (в т.ч. правоохоронних) органах та установах, органах місцевого самоврядування, а також інших органах, установах, організаціях, підприємствах всіх форм власності та перед будь-якими іншими особами; г) надання консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у замовника щодо предмету цього договору; д) витребувати у третіх осіб необхідної замовнику інформації та документів.
Розділом 3 договору визначено обов`язки замовника, зокрема: а) своєчасно забезпечувати виконавця всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених цим договором, в тому числі: документами та їх копіями у потрібній кількості примірників; б) оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень; в) своїми діями не перешкоджати виконавцю у здійсненні виконавцем роботи передбаченої цим договором.
Пунктом 4.1 договору визначено, що робота виконавця, зазначена в цьому договорі оплачується замовником в розмірі встановленому окремою угодою, що є додатком до цього договору.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до виконання сторонами зобов`язань за цим договором або до його розірвання (п.5.1 договору).
В детальному описі робіт (наданих послуг) визначено перелік виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), який повністю відповідає послугам, зазначеним в акті приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2025.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 16 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).
За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.
Згідно з положеннями ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами ч.2 ст.126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до приписів ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що розмір судових витрат, понесених стороною під час розгляду справи, встановлюється судом на підставі відповідних доказів.
При здійсненні розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 ГПК України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду позивач надав суду копії договору про надання правової допомоги, угоди про вартість послуг, акту приймання-передачі наданих послуг, детальний опис робіт (наданих послуг).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України).
За змістом ч.5 ст.126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, якщо їх розмір не відповідає вимогам ч.4 даної статті.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).
Відповідач свої правом на звернення до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат не скористався, будь-яких аргументів щодо наявності підстав для зменшення заявлених витрат не надав.
Таким чином заявлена сума витрат на професійну правову допомогу є обґрунтованою та доведеною, проте відповідно до п.3 ч.1 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки заявлені позовні вимоги задоволені частково в сумі 138 028,81грн, сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача складає 13 455,20грн.
Судовий збір у відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про стягнення індексу інфляції та процентів річних в загальному розмірі 153 875,95грн задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросистема Черкаси» до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про стягнення індексу інфляції та процентів річних в загальному розмірі 153 875,95грн задовольнити частково.
3.В іншій частині заявлених вимог відмовити.
4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5.Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.
Суддя П.В. Демідова