ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"18" листопада 2025 р. м. Рівне Справа № 918/706/25
Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Редько К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроутилізатор" про стягнення 636 723,34 грн
у судове засідання представники сторін не з`явились;
21.10.2025 рішенням Господарського суду Рівненської області було частково задоволено позов ТОВ "Волинь-шифер" до ТОВ "Євроутилізатор" про стягнення 636 723,34 грн і стягнуто з відповідача на користь позивача 582 104,14 грн, у т.ч.: 348 400,00 грн основного боргу, 6 700,00 грн штрафу, 45 958,34 грн пені, 61 197,69 грн інфляційних втрат, 107 600,00 грн неустойки. В іншій частині позову щодо стягнення 819,20 грн - інфляційних втрат і 53 800,00 грн основного боргу відмовлено.
При цьому, у позовній заяві ТОВ "Волинь-шифер" зазначалось, що за результатами розгляду спору позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, точний розмір яких та докази їх понесення будуть подані до суду у строки, встановлені ст. 129 ГПК України.
23.10.2025 від ТОВ "Волинь-шифер" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій представник товариства повідомив суд про розмір витрат на професійну правничу допомогу (60 000,00 грн) та просить про стягнення з ТОВ "Євроутилізатор" коштів, пропорційно задоволеним вимогам.
Ухвалою від 24.10.2025 розгляд заяви ТОВ "Євроутилізатор" призначено на 04.11.2025.
Ухвалою від 04.11.2025, з метою забезпечення додаткової можливості відповідачу заявити клопотання про зменшення розміру судових витрат, судове засідання відкладено на 18.11.2025.
04.11.2025 і 18.11.2025 сторони не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, що в силу ч.1 ст. 202 ГПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Позивач повідомлявся про хід розгляду справи через електронний кабінет, зареєстрований у системі "Електронний суд", що за умовами ч.11 ст. 242 ГПК України, вважається належним повідомленням сторони про час і дату судового засідання.
В той же час, усі направлені на адресу відповідача процесуальні документи повернулось на адресу суду з відміткою ("адресат відсутній").
Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17).
Згідно з п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою: місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
При цьому враховуються правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 19.12.2022 у справі №910/1730/22: "у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст.ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.";
Таким чином, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті "справедливого суду", гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").
Оскільки явка учасників справи не визнавалася обов`язковою, враховуючи положення ч.1 ст. 202 ГПК України, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, господарський суд дійшов висновку, що заява може бути розглянута без участі представників сторін, за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши заяву ТОВ "Євроутилізатор", дослідивши її матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи сторін, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі - Закону) визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
В матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №6413/10 від 15.02.2018, виданого Криницькій Н.В.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст. 26 Закону).
Згідно п.4 ч.1 ст. 1 Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених ТОВ "Євроутилізатор" витрат на правову допомогу у розмірі 60 000,00 грн товариством надано:
- Договір про надання правової (правничої) допомоги №15/12-20 від 15.12.2020 (далі - Договір), укладений між ТОВ "Волинь-шифер" (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "Новіков і Партнери" (Виконавець), відповідно до п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець протягом дії цього Договору приймає на себе зобов`язання надати Замовнику за винагороду правову (правничу) допомогу з питань, що цікавлять Замовника.
Відповідно до п.3.1. Договору розмір винагороди (гонорару) Виконавця за надання правничої допомоги згідно з цим Договором визначається у Протоколах погодження договірної ціни, які є невід`ємними додатками до цього Договору, та може бути розрахований, виходячи із розцінок Виконавця (вартість однієї години правничої допомоги, щомісячна фіксована оплата систематичної правничої допомоги, фіксована оплата за окремий замовлений вид правничої допомоги чи інше) та/або кількості витраченого часу.
- Додаток №1 від 15.12.2020 до Договору визначено повноваження виконавця;
- протокол №07.07.2025/2 погодження договірної ціни від 07.07.2025 сторони домовились, що юридичний супровід та представництво інтересів замовника під час розгляду Господарським судом Рівненської області справи за позовом Замовника до ТОВ "Євроутилізатор" про стягнення заборгованості за договором оренди та договором про реструктуризацію заборгованості з орендної плати (далі Судова справа), а також складання пов`язаних з цим документів правового характеру.
У п.п.2.1.,2.3,2.4 Сторони домовились, що розмір винагороди Виконавця за надання правничої допомоги відповідно до п.1.1. цього Протоколу, становить: 60 0000 грн за повний юридичний супровід та представництво інтересів Замовника під час розгляду Господарським судом Рівненської області Судової справи. Сума винагороди Виконавця, зазначена у п.2.1. цього Протоколу, є фіксованою. Загальний обсяг наданої правничої допомоги у Судовій справі, а також розмір винагороди Виконавця зазначається Виконавцем в Акті прийому наданої правничої допомоги.
- Акт №22/10 прийому наданої правничої допомоги від 22.10.2025. Відповідно до п.4 Акту загальна вартість правничої допомоги, наданої Виконавцем Замовнику становить 60 000,00 грн.
- виставлений Замовнику Виконавцем Рахунок-фактуру №22/10 на суму 60 000,00 грн.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (ст. 30 Закону)
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог ч.4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 5 ст. 126 ГПК України надано право іншій стороні справи клопотати перед судом про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, вказуючи в якості підстави такого клопотання недотримання вимог ч.4 цієї ст. Кодексу.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи
Відповідна правова позиція висловлена у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.
Суд констатує, що предметом розгляду справи було стягнення 636 723,34 грн, тоді як рішенням від 21.10.2025 позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 582 104,14 грн, тобто 91,42% від загально заявлених
Таким чином, за відсутності заперечень відповідача, суд задовольняє вимогу позивача про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 54 852,00 грн пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 238, 244 ГПК України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.
Суддя Ю.Г. РОМАНЮК