РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.11.2025Справа № 910/9440/25

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Полікомбанк" (14017, Чернігівська область, місто Чернігів, проспект Перемоги 39)
доАкціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100)
простягнення 960 011 грн 23 коп.
Представники сторін
від позивача Федорова Т.М.
від відповідача Семенець І.І..
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.07.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Полікомбанк" з вимогами до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про стягнення 960 011 грн 23 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2025 з кореспондентського рахунку Акціонерного товариства "Полікомбанк" в Національному банку України відбулось несанкціоноване списання коштів Банку, яке призвело до виконання неналежних платіжних операцій та зарахування коштів на рахунки клієнтів Акціонерного товариства "Сенс Банк". При цьому, відповідач, з огляду на вимоги законодавства в сфері фінансового моніторингу, мав забезпечити належну ідентифікацію та моніторинг фінансових операцій своїх клієнтів щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, забезпечити автоматизований відбір незвичайних фінансових операцій, які не відповідають фінансовому стану клієнта, виявити факт відсутності даних про платника та прийняти рішення про відхилення таких переказів. Оскільки відповідач належним чином не виконав свої обов`язки, позивач звернувся з даними позовом до суду в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 відкрито провадження у справі № 910/9440/25, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.09.2025.

20.08.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

01.09.2028 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

02.09.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

08.09.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

В підготовчому засіданні 08.09.2025 прокольною ухвалою, суд оголосив перерву до 29.09.2025.

17.09.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 суд, в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, повідомив учасників судового процесу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 20.10.2025.

07.10.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

13.10.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про надання заперечень щодо долучення до участі у справі третіх осіб.

15.10.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 20.10.2025 суд, керуючись пунктом 3 частиною 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.11.2025.

В судове засідання 13.11.2025 з`явились представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні 13.11.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.02.2025 з кореспондентського рахунку Акціонерного товариства "Полікомбанк" (далі - банк, позивач) в Національному банку України (далі - НБУ), відбулось несанкціоноване списання коштів Банку, яке призвело до виконання неналежних платіжних операцій та зарахування коштів на рахунки клієнтів Акціонерного товариства "Сенс Банк".

Оскільки платіжні операції не проходили через систему автоматизації банку та її підсистему взаємодії з центром оброблення системи електронних платежів НБУ, позивач листом від 27.02.2025 №1-05/379 звернувся до Національного банку України з проханням надати інформацію про здійснення неналежних платіжних операцій. З наданої відповіді НБУ від 28.02.2025 № 52-0015/15758/БТ щодо інформації про здійснені неналежні платежі (далі - інформація про платежі), вбачається, що 26.02.2025 з кореспондентського рахунку Акціонерного товариства "Полікомбанк" в НБУ здійснено переказ коштів у розмірі 2 211 000 грн 00 коп., з яких: 191 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_1 ; 205 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_2 ; 170 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_3 ; 175 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_4 ; 195 000 грн00 коп. на ім`я ОСОБА_11; 130 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_5 ; 146 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_6 ; 196 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_7 ; 196 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_8 ; 201 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_9 ; 201 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_10 ; 205 000 грн 00 коп. на ім`я ОСОБА_12, рахунки яких відкриті в Акціонерному товаристві "Сенс Банк".

У графі "назва відправника" зазначено "Кт.заборг.за прин.платеж.від насел.(м.Ніжин), в графі "IBAN відправника" зазначені рахунки клієнта (клієнтів) Акціонерного товариства "Полікомбанк", а в графі "ідентифікаційний код відправника" зазначено код Акціонерного товариства "Полікомбанк".

Акціонерне товариство "Полікомбанк" звернулося до Акціонерного товариства "Сенс Банк" з повідомленням від 03.03.2025 № 1-05/33/Б про неналежні платіжні операції, в якому повідомило, що в Акціонерному товариству "Полікомбанк" трапився інцидент щодо несанкціонованого списання коштів з кореспондентського рахунку банку в НБУ, що призвело до виконання неналежних платіжних операцій та зарахування кошів на рахунки клієнтів Акціонерного товариства "Сенс Банк". У зв`язку з викладеним, позивач просив відповідача вжити заходи щодо блокування коштів за неналежними платіжними операціями та їх повернення на рахунок Акціонерного товариства "Полікомбанк".

Таким чином, позивач стверджує, що відповідач безпідставно утримує кошти банку, заблоковані внаслідок здійснення неналежних платіжних операцій, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів; розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті. Банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України. При виконанні розрахункової операції банк зобов`язаний перевірити достовірність та формальну відповідність документа.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно із частиною 1 статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Закон України "Про платіжні системи" визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

У частині першій статті 1 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що:

безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів;

вразливі платіжні дані - дані (їх сукупність), включаючи індивідуальну облікову інформацію, за допомогою яких можуть вчинятися шахрайські дії;

користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку;

надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій;

надавач платіжних послуг з ініціювання платіжної операції - юридична особа, яка в установленому цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України порядку отримала право на надання послуг з ініціювання платіжної операції;

неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди;

неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі;

отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума платіжної операції або яка отримує суму платіжної операції в готівковій формі;

неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі;

платник - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції або яка ініціює платіжну операцію шляхом подання/формування платіжної інструкції разом з відповідною сумою готівкових коштів;

неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно);

платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції;

платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього;

платіжна система - система для виконання платіжних операцій із формальними та стандартизованими домовленостями і загальними правилами щодо процесингу, клірингу та/або виконання розрахунків між учасниками платіжної системи;

помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі;

суб`єкти платіжних операцій - користувачі (платники, отримувачі) та відповідні надавачі платіжних послуг;

схема виконання платіжних операцій - єдиний набір правил, стандартів та/або процедур, що розроблені та використовуються для виконання платіжних операцій (у тому числі в платіжній системі) і визначають порядок ініціювання, виконання та завершення платіжних операцій, платіжні інструменти, що використовуються для виконання платіжних операцій, порядок їх емісії та еквайрингу;

унікальний ідентифікатор - комбінація цифр або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції.

Порядок виконання платіжних операцій, що виконуються на території України, у тому числі до тих, що розпочинаються або завершуються на території України, визначено главою 3 розділу IV Закону України "Про платіжні послуги".

Так, відповідно до статті 40 цього Закону платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції.

За статтею 42 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг платника зобов`язаний отримати згоду платника на виконання кожної платіжної операції, крім випадків, передбачених цим Законом. Платіжна операція вважається акцептованою після надання платником згоди на її виконання. Якщо немає згоди платника на виконання платіжної операції, - така операція вважається неакцептованою, якщо інше не передбачено цим Законом. Надавач платіжних послуг платника за виконання неакцептованих платіжних операцій несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Згідно зі статтею 43 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті. Надавач платіжних послуг платника під час виконання платіжної операції з рахунку платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції ініціатора відповідність:

1) номера рахунку платника та коду платника (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або

2) унікального ідентифікатора платника.

Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про платника, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі недотримання вимог, зазначених у цій частині, відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, несе надавач платіжних послуг платника. Такі ж дії передбачені даним законом щодо порядку виконання платіжних операцій.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про платіжні послуги" платіжна інструкція може бути відкликана: платником - під час дебетового або кредитового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника, а в разі ініціювання дебетового переказу - додатково, за умови погодження з отримувачем; отримувачем - під час дебетового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника.

Після списання коштів з рахунку платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції.

Платіжна інструкція може бути відкликана тільки в повній сумі.

Надавач платіжних послуг платника не має права виконувати платіжну операцію, якщо платіжна інструкція відкликана відповідно до положень цієї статті.

Для відкликання платіжної інструкції особа, яка відповідно до частини першої цієї статті має право на відкликання платіжної операції, надає надавачу платіжних послуг розпорядження за формою та в порядку, визначеними в договорі з надавачем платіжних послуг.

Надавач платіжних послуг зобов`язаний фіксувати дату і час отримання ним розпорядження про відкликання платіжної інструкції в операційно-обліковій системі.

З відкликанням платіжної інструкції одночасно відкликається згода платника на виконання платіжної операції (за наявності), а в разі відкликання згоди платника на виконання платіжної операції - платіжна інструкція.

Настання моменту безвідкличності платіжної інструкції в платіжній системі може визначатися правилами відповідної платіжної системи.

Згідно зі статтею 46 Закону України "Про платіжні послуги" порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону.

Виконання платіжних операцій з цифровими грошима здійснюється відповідно до правил, визначених Національним банком України.

Надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність:

1) номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або облікового номера, який присвоюється контролюючими органами, або реєстраційного номера облікової картки платника податків - фізичної особи, або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або

2) унікального ідентифікатора отримувача.

Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи.

Надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг.

У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право:

1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення;

2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.

Відповідно до пункту 14 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 163 (далі - Інструкція), надавач платіжних послуг платника під час виконання платіжної операції з рахунку платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції ініціатора відповідність: 1) номера рахунку платника та коду платника або 2) унікального ідентифікатора платника. Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 14 розділу I цієї Інструкції, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи, то згідно з правилами платіжної системи.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію лише в разі відповідності інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 14 розділу I цієї Інструкції, тій інформації про платника, що зберігається у цього надавача платіжних послуг.

Відповідно до пункту 22 Інструкції надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: 1) номера рахунку отримувача та коду отримувача або 2) унікального ідентифікатора отримувача.

Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 22 розділу I цієї Інструкції, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи, то згідно з правилами платіжної системи.

Згідно з пунктом 23 Інструкції надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише в разі відповідності інформації, зазначеної в підпункті 1 або в підпункті 2 пункту 22 розділу I цієї Інструкції, тій інформації про отримувача, що зберігається в цього надавача платіжних послуг.

Відповідно до пункту 24 Інструкції надавач платіжних послуг отримувача в разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача має право зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів (у які враховується день зарахування коштів на рахунок до з`ясування надавачем платіжних послуг отримувача) та зарахувати кошти на рахунок до з`ясування для встановлення належного отримувача.

Надавач платіжних послуг отримувача для встановлення належного отримувача зобов`язаний надіслати надавачу платіжних послуг платника запит щодо уточнення номера рахунку та/або коду отримувача.

Надавач платіжних послуг отримувача в разі надання надавачем платіжних послуг платника уточнених даних щодо номера рахунку та/або коду отримувача повинен зарахувати кошти на рахунок отримувача протягом операційного дня, в який було отримано уточнені реквізити.

Надавач платіжних послуг отримувача в разі неможливості встановлення належного отримувача або не надходженні уточнених даних від надавача платіжних послуг платника не пізніше четвертого робочого дня зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення.

Таким чином, виходячи з положень Закону України "Про платіжні послуги" та Інструкції, на надавача платіжних послуг отримувача покладений обов`язок перевірити лише номер рахунку отримувача та код отримувача або унікальний ідентифікатор отримувача.

Як вказав відповідач, ним було перевірено в спірних платіжних інструкціях відповідність номерів рахунків та реєстраційні номери облікових карток платників податків - фізичних осіб (отримувачів) та зараховано грошові кошти за реквізитами, вказаними у платіжних інструкціях.

Підстави вважати, що у спірному випадку відповідачем не було дотримано вимог статті 46 Закону України "Про платіжні послуги" та пункти 22, 23 Інструкції при перевірці відповідних платіжних інструкцій та зарахуванні коштів за платіжними операціями на рахунки отримувачів, у суду відсутні.

З позовної заяви вбачається, що правовою підставою позову позивач визначив норми статті 1212 Цивільного кодексу України. В якості фактичних підстав позову позивач вказав, що відповідач безпідставно утримує кошти позивача, заблоковані внаслідок здійснення неналежних платіжних операцій.

У цьому зв`язку суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 17 статті 86 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції у разі опротестування неналежної платіжної операції платником та/або на вимогу надавача платіжних послуг платника зобов`язаний заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів.

При цьому слід зазначити, що з моменту спірного списання коштів (26.02.2025) до моменту подання позову (30.07.2025) сплинуло 129 календарні дні.

У силу приписів частини 2 статті 88 Закону України "Про платіжні послуги" надавач платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача, у разі згоди неналежного отримувача на повернення коштів зобов`язаний розблокувати кошти на рахунку неналежного отримувача та повернути їх неналежному платнику на підставі наданої неналежним отримувачем платіжної інструкції.

Утім доводи позивача про те, що відповідач утримує кошти позивача, заблоковані внаслідок здійснення неналежних платіжних операцій, не підтверджені жодними доказами, а відтак є лише припущенням.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що неналежними отримувачами надавалися відповідачу платіжні інструкції на повернення грошових коштів.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт надання згоди неналежними отримувачами на повернення грошових коштів та надання ними платіжних інструкцій на повернення грошових коштів, висновок суду про виникнення у відповідача обов`язку повернути грошові кошти є необґрунтованим.

Крім того, частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України, на яку послався позивач в обґрунтування позовних вимог, передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статей 11 Цивільного кодексу України).

Основна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Виходячи з положень статті 1212 Цивільного кодексу України, обов`язок повернути потерпілому майно, отримане без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) покладається саме на ту особу, яка набула це майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У спірному ж випадку зарахування грошових коштів відбулось відповідно до інформації, зазначеної в платіжних інструкціях про отримувачів, а саме на рахунки клієнтів Акціонерного товариства "Сенс Банк" - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 .

Акціонерне товариство "Сенс Банк" не є отримувачем грошових коштів за спірними платіжними операціями, а отже, не є тією особою, яка набула спірні кошти або зберегла їх у себе за рахунок позивача.

За таких обставин, Акціонерне товариство "Сенс Банк" не є належним відповідачем за вимогою про повернення грошових коштів у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд зауважує, що статтею 88 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено відповідальність отримувачів під час виконання платіжних операцій.

Так, відповідно до частин третьої, п`ятої вказаної статті у разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку. Спори між надавачем платіжних послуг та неналежним отримувачем щодо помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції розглядаються у судовому порядку.

Тобто учасниками спору щодо помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції мають бути надавач платіжних послуг та неналежний отримувач.

У цьому зв`язку слід зазначити, що стаття 86 Закону України "Про платіжні послуги" визначає відповідальність надавачів платіжних послуг під час виконання платіжних операцій.

Так, частиною другою цієї статті встановлено, що надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

При цьому статтею 86 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено відповідальність надавачів платіжних послуг перед користувачами та платниками.

Разом із тим, зазначеною статтею не встановлено відповідальності надавача платіжних послуг отримувача перед надавачем платіжних послуг платника.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову повністю з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до частини 1статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.11.2025

Суддя Н. Плотницька