ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2025 р. м. Рівне Справа № 918/56/20(918/723/25)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача 1) ОСОБА_2

до відповідача 2) Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч"

про визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна

у межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_2

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю.

Представники присутні у засіданні 18.11.2025:

від позивача Місюк Р.П.

від відповідача 1) не з`явився

від відповідача 2) Тертичний Ю.В.

Оголошувалася перерва 18.11.2025 до 20.11.2025 для прийняття рішення.

20.11.2025 представники не з`явилися.

Суть спору.

04.08.2025р. на адресу Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 та Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" про:

- визнання недійсними результатів аукціону, який відбувся 27.01.2025 року та оформлений протоколом ВRD001-UА-974;

- та визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.02.2025 року, який укладений між ОСОБА_2 в особі керуючого реалізацію, арбітражного керуючого Мельник Іриною Анатоліївною та Сільськогосподарським приватним підприємством "Несвіч" щодо купівлі земельної ділянки кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням реституції.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що згідно схеми розташування земельної ділянки нежитлове приміщення, а саме: офісне приміщення, літ. 1-1, загальною площею 123,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності позивачу, повністю розміщене в межах (фактично по периметру / в контурах) земельної ділянки кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, що відповідно також знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була продана на аукціоні відповідачу-2 СГПП "Несвіч". .

Також вказує, що і нерухоме майно - "Офісні приміщення, літ. 1-1", загальною площею 123,30 кв.м., і земельна ділянка з кадастровим номером :11:047:0017 площею 0,0136 га, до відповідних продажів, належали боржнику у справі про банкрутство за №918/56/20 - ОСОБА_2 .

Окрема реалізація права на об`єкт нерухомого майна - Офісних приміщень, літ. 1-1, загальною площею 123,30 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 неможлива без одночасного використання відповідним суб`єктом права на земельну ділянку, а саме земельну ділянку кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га., яка теж знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на якій перебуває останній (об`єкт нерухомого майна). Тому вирішення та оцінка правомірності відчуження земельної ділянки без урахування факту розташування на ній нерухомого майна та відповідних прав на цей об`єкт нерухомого майна суперечить принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Також позивач вважає, що були порушення правил формування ліквідаційної маси боржника у справі про банкрутство, що є додатковою підставою для визнання недійсним правочину з відчуження майна боржника, вчиненого у цій судовій процедурі. Посилається на подібний висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, в постанові від 19.10.2021 у справі № 2/264.

Тобто, помилкове включення земельної ділянки кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, до складу ліквідаційної маси банкрута призвело до безпідставного надання відповідачу-1 права на реалізацію вказаного об`єкту на публічних торгах, визначення переможця аукціону, підписання з відповідачем-2 акту про придбання майна на аукціоні та договору купівлі-продажу майна від 07.02.2025.

Тож, позивач вважає, що відповідачами порушені вимоги ст.377 Цивільного кодексу України, ст, 120 Земельного кодексу У країни у поєднанні з порушенням вимог ст.62 КУзПБ, що є підставою визнання результатів аукціону та спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.02.2025 недійсними.

09 вересня 2025 року від Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" надійшов відзив на позов. Серед іншого вказує, що жодних порушень щодо підготовки та проведення аукціону немає. Позивачем не вказано, які норми ЦКУ і ЗКУ порушені відповідачами при проведенні аукціону, оформленні його результатів та укладенні договору. Посилання на ст.203, 215 ЦКУ не підтверджені жодними доказами. озивачем не вказано жодних норм права, які забороняють фізичним та юридичним особам приймати участь в аукціонах щодо земельних ділянок, на яких знаходиться майно на праві власності декількох третіх осіб, а арбітражним керуючим проводити аукціони щодо таких земельних ділянок. СГПП "Несвіч" також є власником нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці.

Просить у задоволенні позову відмовити.

15 вересня 2025 року від представника відповідача-1 ОСОБА_2 арбітражного керуючого Мельник І.А. надійшов відзив на позов. Серед іншого вказує, що зі сторони арбітражного керуючого не було допущено порушень вимог Кодексу ні в частині формування оголошення про продаж лоту, ні в частині розміщення відповідних оголошень в системі "Прозорро.Продажі", ні в частині оформлення результатів його проведення. Все було вчинено в строки, які визначені Кодексом та з дотриманням вимог, які передбачені як Кодексом так і Порядком організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 865.

Земельна ділянка не могла бути предметом відчуження для Позивача разом з офісні приміщення літ. "І-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м. та на неї не може поширюватися принцип «єдності юридичної долі земельної ділянки» так як предметом продажу була не будівля, а частина будівлі приміщення, що утворилися в результаті поділу будівлі ще до 2005 року. В свою чергу норма як ст. 120 ЗК України так і ст. 377 ЦК України стосується саме об`єктів нерухомого майна у вигляді будівель (житлового будиноку (крім багатоквартирного) та інших будівель) або/та споруду, а не приміщень, що є частиною будівлі.

У разі визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу майна боржника, однак з урахуванням цілей та завдань провадження у справі про банкрутство очевидним є те, що предявлення подібних вимог своєю метою має повернення майна боржника, відчуженого на аукціоні з порушенням вимог закону, до ліквідаційної маси для його подальшої справедливої реалізації на новому аукціоні за якомога найвищою ціною та задоволення за рахунок нього вимог кредиторів. Вказане додатково свідчить про те, що в даному випадку, в контексті норм чинного законодавства, обраний Позивачем спосіб захисту начебто порушеного його права ніяким чином не відповідає принципу ефективності та не є свідченням того, що його права будуть захищені, що є додатковим свідченням того, що позовна заяві не підлягає задоволенню.

12 вересня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

22 вересня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

У відповідях на відзиви позивач зауважує, що помилкове включення вказаного об`єкту (земельної ділянки кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) до складу ліквідаційної маси банкрута призвело до безпідставного надання відповідачу-1 права на реалізацію вказаного об`єкту на публічних торгах, визначення переможця аукціону, підписання з відповідачем-2 акту про придбання майна на аукціоні та договору купівлі-продажу майна від 07.02.2025, що і є порушенням вимог ст.62 КУзПБ, яким врегульоване питання формування ліквідаційної маси. Порушення правил формування ліквідаційної маси боржника у справі про банкрутство є підставою для визнання недійсним правочину з відчуження майна боржника, вчиненого у цій судовій процедурі. Подібний висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, в постанові від 19.10.2021 у справі №2/264, від 20 березня 2024 року по справі №916/1261/16 (916/2158/21). Відтак, твердження відповідача 2 про відсутність порушень щодо підготовки та порядку проведення аукціону є хибними та не заслуговують на увагу суду.

Офісне приміщення, літ. I-1, загальною площею 123,30 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є наземним об`єктом нежитлової нерухомості і складовою частиною будівлі, а отже може бути об`єктом на який поширюється принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі. Окрема реалізація права на об`єкт нерухомого майна - Офісних приміщень, літ. I-1, загальною площею 123,30 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 неможлива без одночасного використання відповідним суб`єктом права на земельну ділянку, а саме земельну ділянку кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, що також знаходиться заадресою: АДРЕСА_1 , на якій перебуває останній (об`єкт нерухомого майна), а тому вирішення та оцінка правомірності відчуження земельної ділянки без урахування факту розташування на ній нерухомого майна та відповідних прав на цей об`єкт нерухомого майна, у даній справі, суперечить принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Процесуальні дії у справі.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 31.03.2021 року у справі №918/56/20 заяву про затвердження Плану реструктуризації боргів боржника від 10.09.2020 року з врахуванням змін до нього від 16.12.2020 року залишено без розгляду, припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_2 та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Мельник І.А., визнано банкрутом ОСОБА_2 введено відносно ОСОБА_2 процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна ОСОБА_2 призначено арбітражного керуючого Мельник Ірину Анатоліївну, зобов`язано керуючого реалізацією: 1) не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника провести спільно з боржником інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість, у відповідності до ч. 2 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства; 2) здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства; 3) надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту та оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання ОСОБА_2 банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.

Відповідно до наказу Господарського суду Рівненської області №04-43/87/22 від 21.03.2022 "Про увільнення від роботи ОСОБА_3 у зв`язку із зарахуванням до проходження служби у складі добровольчого формування" увільнено суддю ОСОБА_4 від виконання службових обов`язків з 21.03.2022.

У відповідності до п.7.1. Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Рівненської області, затверджених рішенням зборів суддів №1 від 06.02.2020, з метою недопущення порушення строків розгляду вказаної заяви, розпорядженням керівника апарату суду від 30.03.2022 №03-04/22/2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/56/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 30.03.2022 дану справу розподілено для розгляду судді Бережнюк В.В.

04.08.2025р. на адресу Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 та Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" про визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 року дану справу передано на розгляд судді Бережнюк В.В.

Ухвалою від 08.08.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 16 вересня 2025 р. на 10:45 год.

09 вересня 2025 року від представника Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" адвоката Тертичного Юрія Вікторовича надійшла заява про участь у судовому засіданні по справі №918/56/20(918/723/25) 16 вересня 2025 р. на 10:45 год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 15.09.2025 заяву представника Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" адвоката Тертичного Юрія Вікторовича задоволено. Вирішено провести усі судові засідання, у тому числі і судове засідання по справі №918/56/20(918/723/25) призначене на 16 вересня 2025 р. на 11:15 год. у Господарському суді Рівненської області із представником Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" адвокатом Тертичним Юрієм Вікторовичем в режимі відеоконференції (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://vkz.court.gov.ua/).

09 вересня 2025 року від Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" надійшов відзив на позов.

12 вересня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

15 вересня 2025 року від представника відповідача-1 ОСОБА_2 арбітражного керуючого Мельник І.А. надійшов відзив на позов.

16 вересня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 23 вересня 2025 року на 11:40 год.

22 вересня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 23.09.2025 клопотання представника відповідача-1 ОСОБА_2 арбітражного керуючого Мельник І.А. задоволено. Продовжено представнику відповідача-1 ОСОБА_2 арбітражному керуючому Мельник І.А. процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - до 16 вересня 2025 року включно. Долучено відзив представника відповідача-1 ОСОБА_2 арбітражного керуючого Мельник І.А. до матеріалів справи.

23 вересня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 14 жовтня 2025 року на 10:30 год.

Ухвалою від 14 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 05 листопада 2025 р. на 11:00 год.

У зв`язку з відсутністю з`єднання з мережею Інтернет, тимчасовою технічною несправністю онлайн сервісу відеоконференцзв`язку (пошук в мережі Інтернет здійснюється за посиланням: https://vkz.court.gov.ua/), та тимчасовою неможливістю доступу до системи "Електронний суд", судове засідання у справі 918/723/25, призначене на 05 листопада 2025 року на 11 год. 00 хв., не відбулося. Про що уповноваженими працівниками суду складено акт від 05.11.2025.

Ухвалою від 05.11.2025 розгляд справи відкладено на 18 листопада 2025 р. на 10:30 год.

18 листопада 2025 року відбувся розгляд справи по суті. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив позов задовольнити. У свою чергу представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

Суд дослідив докази, які містяться у справі.

18.11.2025 оголошено перерву для прийняття рішення до 20 листопада 2025 року на 13:15 год.

20 листопада 2025 року суд проголосив скорочене рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , в межах процедури банкрутства, придбав у власність на електронному аукціоні з продажу майна банкрута (номер лоту UA- PS-2021-09-13-000059-3) нерухоме майно - "Офісні приміщення, літ. 1-1", загальною площею 123,30 кв.м., реєстраційний номер об`єкта на нерухоме майно - 101, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується актом про придбання майна на електронному аукціоні від 07.09.2021. (том 1 арк.с. 19).

Згідно даного акту про придбання майна на електронному аукціоні (передання права власності на об`єкт нерухомого майна ) від 07.09.2021 року об`єкт: "Офісні приміщення. літ. 1-1", загальною площею 123,30 кв.м., реєстраційний номер об`єкта на нерухоме майно - 101, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (дев`ять), знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер якої :11:047:0017 площею 0.0136 га.

Відповідно до нотаріально засвідченого свідоцтва від 21.10.2021, яке зареєстровано в реєстрі за №3518, зазначене вище майно (нежитлове приміщення) належить ОСОБА_1 на праві власності. (том 1 арк.с. 20).

Згідно матеріалів справи відповідач-2 СГПП "Несвіч" також є власником нерухомого майна - офісних приміщень літ. Е-2, яке знаходиться у приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :11:047:0017 площею 0.0136 га.

Даний факт підтверджується актом про придбання на електронному аукціоні від 15 листопада 2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічним паспортом. (том 1 арк.с. 68-74).

Згідно акту про придбання на електронному аукціоні від 15 листопада 2021 року СГПП "Несвіч" було придбано: офісні приміщення літ.Е-2, загальною площею 270,8кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 22.07.2022 року здійснено державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна: офісні приміщення літ.Е-2, загальною площею 270,8кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Рішенням Луцької міської ради від 30.08.2023 року, вулицю Романюка в місті Луцьку перейменовано на вулицю Спокійну ( https://www.lutskrada.gov.ua/publications/z-l-zhovtnia-tsoho-roku-u-lutsku-pereimenuiut-shche-14-vulyts).

31.01.2024 позивач звертався до Арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни з клопотанням про можливий викуп земельної ділянки з кадастровим номером :11:047:0017 площею 0,0136 га. Клопотання мотивував тим, що у зв`язку з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. (том 1 арк.с. 21-22).

Звернення Позивача, яке датоване 31 січня 2024 року щодо придбання ним земельної ділянки без проведення паукціону, було винесено арбітражним керуючим на розгляд зборам кредиторів в справі 918/56/20, та 05 березня 2024 року згідно протоколу №18 відхилене, про що позивач був повідомлений шляхом надсилання йому листа відповіді на електронну пошту. (том 1 арк.с. 199-200).

08 листопада 2024 року відповідно до вимог ст. 75 Кодексу зборами кредиторів було погоджено умови продажу майна банкрута ОСОБА_2 , що відображено у протоколі №20 загальних зборів кредиторів по справі №918/56/20 (том 1 арк.с. 156).

В подальшому 28 листопада 2024 року через електронний майданчик ТОВ "Ю.БІЗ" було розміщено в системі "Прозорро.Продажі" оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_2 , що доступне для перегляду за посиланням -https://prozorro.sale/auction/BRE001-UA-830/.

12 грудня 2024 року о 20:00:02 в системі "Прозорро.Продажі" було автоматично сформовано Протокол про результати аукціону № BRE001-UA-830, в якому повідомилося, що аукціон не відбувся через відсутність учасників.

17 грудня 2024 року через електронний майданчику ТОВ "Ю.БІЗ" було розміщено в системі "Прозорро.Продажі" оголошення про проведення повторного аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_2 , що доступне для перегляду за посиланням - https://prozorro.sale/auction/BRE001-UA-123/.

26 грудня 2024 року о 20:00:05 в системі "Прозорро.Продажі" було автоматично сформовано Протокол про результати аукціону № BRE001-UA-123, в якому повідомилося, що аукціон не відбувся через відсутність учасників.

15 січня 2025 року через електронний майданчику ТОВ "Ю.БІЗ" було розміщено в системі "Прозорро.Продажі" оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_2 (що доступне для перегляду за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме продажу земельної ділянки в м. Луцьку, кадастровий номер :11:047:0017; загальна площа 0,0136 га.; цільове призначення - для обслуговування приміщення бару та літнього кафе; наявність на земельній ділянці комунікацій - не відомо; обмеження щодо використання земельної ділянки (установлені на підставі містобудівних та санітарних норм і правил, включаючи архітектурно-планувальні, технічні, екологічні умови) - відсутні; місце знаходження - АДРЕСА_2

27 січня 2025 року о 16:40:32 в системі "Прозорро.Продажі" було автоматично сформовано Протокол про результати аукціону № BRD001-UA-974, в якому повідомлялося, що аукціон відбувся. Кількість учасників аукціону 4, у тому числі позивач ОСОБА_1 та відповідач СГПП "Несвіч". Переможець аукціону: Сільськогосподарське приватне підприємство "Несвіч", , Україна, Волинська область, Несвіч, вул. Центральна, буд. 30.

ТОВ "Е-ТЕНДЕР" 29 січня 2025 року розмістила підписаний протокол в електронній торговій системі.

30 січня 2025 року переможець аукціону сплатив запропоновану ним ціну (з урахуванням різниці між розміром сплаченого гарантійного внеску і розміром винагороди оператора авторизованого електронного майданчика) на рахунок боржника.

04 лютого 2025 року гарантійний внесок, сплачений переможцем аукціону, зменшений на розмір винагороди оператора авторизованого електронного майданчика, було ТОВ "Е-ТЕНДЕР" перераховано на рахунок боржника та відповідно зараховано арбітражним керуючим до ціни, що підлягає сплаті за лот.

Сплата вартості лоту на рахунок боржника відбулася 04 лютого 2025 року, у зв`язку з чим в електронній торговій системі та на веб-сайтах авторизованих електронних майданчиків 05 лютого 2025 року було розміщено відповідно докази повної плати ціни шляхом завантаження 03 лютого 2025 року доказів надходження частини коштів від переможця на рахунок боржника та 05 лютого 2025 року доказів надходження на рахунок боржника частини гарантійного внеску сплачено переможцем на рахунок оператора авторизованого електронного майданчика.

За наслідками проведеного аукціону, 07.02.2025 між ОСОБА_2 в особі керуючого реалізацію, арбітражного керуючого Мельник Іриною Анатоліївною та СПП "Несвіч" було підписано акт про придбання майна на аукціоні (копію якого було розміщено в електронній торговій системі та на веб-сайтах авторизованих електронних майданчиків), та договір купівлі- продажу нерухомого майна. (том 1 арк.с. 29-32).

Відповідно до п.2.1 Договору від 07.02.2025, Продавець ОСОБА_2 в особі керуючого реалізацію, арбітражного керуючого Мельник І.А. передає, а Покупець (СГПП "Несвіч") приймає у власність нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом та вказує, що згідно схеми розташування земельної ділянки від 25.07.2025, нежитлове приміщення, а саме: офісне приміщення, літ. 1-1, загальною площею 123,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності позивачу, повністю розміщене в межах (фактично по периметру / в контурах) земельної ділянки кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, що відповідно також знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була продана на аукціоні відповідачу-2 СГПП "Несвіч". .

Також вказує, що і нерухоме майно - "Офісні приміщення, літ. 1-1", загальною площею 123,30 кв.м., і земельна ділянка з кадастровим номером :11:047:0017 площею 0,0136 га, до відповідних продажів, належали боржнику у справі про банкрутство за №918/56/20 - ОСОБА_2 .

На переконання позивача має місце порушення норм Земельного кодексу України та норм Кодексу України з процедур банкрутства в частині організації та проведення спірного аукціону.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 31.03.2021 року у справі №918/56/20 заяву про затвердження Плану реструктуризації боргів боржника від 10.09.2020 року з врахуванням змін до нього від 16.12.2020 року залишено без розгляду, припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_2 та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Мельник І.А., визнано банкрутом ОСОБА_2 введено відносно ОСОБА_2 процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна ОСОБА_2 призначено арбітражного керуючого Мельник Ірину Анатоліївну, зобов`язано керуючого реалізацією: 1) не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника провести спільно з боржником інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість, у відповідності до ч. 2 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства; 2) здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства; 3) надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту та оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання ОСОБА_2 банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 61 КУзПБ).

Відповідно до чинного законодавства продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку встановленому Кодексом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Метою аукціону як способу реалізації майна боржника є, передусім, відчуження майна банкрута за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції. Така мета може бути досягнута у разі забезпечення участі в аукціоні з продажу майна боржника якомога широкого кола осіб (потенційних покупців майна), залучення яких не є можливим без забезпечення дотримання публічності проведення аукціону.

Питання щодо продажу майна в провадженні у справі про банкрутство (неплатоспроможність) врегульовані розділом V Кодексу України з процедур банкрутства та Порядком організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 865 (далі - Порядок).

Продаж майна боржника на аукціоні відповідно до ч. 1 ст. 68 Кодексу України з процедур банкрутства відбувається в електронній торговій системі. Порядок функціонування електронної торгової системи, організації та проведення електронних аукціонів, сплати, повернення гарантійних внесків та сплати винагороди операторів електронних майданчиків затверджується Кабінетом Міністрів України. Замовником аукціону є арбітражний керуючий, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Кодексом.

Замовник аукціону повинен оголосити про проведення першого аукціону протягом 20 днів з дня отримання згоди на продаж майна або визначення умов аукціону судом відповідно до цього Кодексу (стаття 70 КУзПБ).

Відповідно до частин першої-третьої статті 75 КУзПБ арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення). До обов`язкових умов продажу належать: склад майна (лот); початкова ціна; крок аукціону. Якщо продажу підлягає майно, яке є предметом забезпечення, до умов продажу належить також умова про витрати, пов`язані з утриманням, збереженням та продажем цього майна, які підлягають відшкодуванню з коштів, отриманих від реалізації такого майна.

Підставами для визнання результатів аукціону недійсними є недодержання ліквідатором або організатором аукціону вимог цього Закону щодо його проведення, зокрема, порядку визначення початкової вартості майна, яке підлягає реалізації в ліквідаційній процедурі, проведення конкурсу та визначення організатора аукціону, порядку допуску до участі в аукціоні, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону та вимог до його змісту, порядку проведення аукціону (повторного, другого повторного аукціонів).

До предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання ліквідатором та організатором аукціону вимог, які ставляться Законом про банкрутство до його проведення, зокрема, щодо порядку отримання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення; щодо особливостей укладення договору на аукціоні; щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником ; щодо допуску до участі в аукціоні; щодо допуску до місця проведення аукціону; щодо порядку проведення аукціону. Порушення порядку організації будь-якого із названих етапів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з таких етапів. У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 12.11.2019 у справі № 911/3848/15.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення таких обставин: чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону (правові висновки у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №911/494/17, від 25.04.2018 у справі №910/16955/17, від 11.06.2019 у справі №920/1316/14 та ін.).

Згідно матеріалів справи, 08 листопада 2024 року відповідно до вимог ст. 75 Кодексу зборами кредиторів було погоджено умови продажу майна банкрута ОСОБА_2 .

В подальшому 28 листопада 2024 року через електронний майданчику ТОВ "Ю.БІЗ" було розміщено в системі "Прозорро.Продажі" оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2

12 грудня 2024 року о 20:00:02 в системі "Прозорро.Продажі" було автоматично сформовано Протокол про результати аукціону № BRE001-UA-830, в якому повідомлено, що аукціон не відбувся через відсутність учасників.

Частиною 1 ст. 79 Кодексу визначено, що у разі закінчення аукціону без визначення переможця замовник аукціону протягом одного місяця зобов`язаний оголосити про проведення повторного аукціону.

Тож, 17 грудня 2024 року через електронний майданчику ТОВ "Ю.БІЗ" було розміщено в системі "Прозорро.Продажі" оголошення про проведення повторного аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3

26 грудня 2024 року о 20:00:05 в системі "Прозорро.Продажі" було автоматично сформовано Протокол про результати аукціону № BRE001-UA-123, в якому повідомлено, що аукціон не відбувся через відсутність учасників.

Згідно до ч. 3 ст. 79 Кодексу у разі закінчення першого повторного аукціону без визначення переможця замовник аукціону протягом одного місяця (а якщо продається заставлене майно - протягом 45 днів) зобов`язаний оголосити про проведення другого повторного аукціону.

Тому, 15 січня 2025 року через електронний майданчику ТОВ "Ю.БІЗ" було розміщено в системі "Прозорро.Продажі" оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1

27 січня 2025 року о 16:40:32 в системі "Прозорро.Продажі" було автоматично сформовано Протокол про результати аукціону № BRD001-UA-974, в якому повідомлено, що аукціон відбувся та переможець аукціону: Сільськогосподарське приватне підприємство "Несвіч", , Україна, Волинська область, Несвіч, вул. Центральна, буд. 30.

Оригінал протоколу про результати аукціону підписується оператором авторизованого електронного майданчика та переможцем. Після підписання протоколу оператор електронного майданчика не пізніше п`яти календарних днів розміщує його в електронній торговій системі (ч. 3 ст. 83 Кодексу).

ТОВ "Е-ТЕНДЕР" 29 січня 2025 року розмістила підписаний протокол в електронній торговій системі.

Згідно ч. 1 ст. 85 Кодексу переможець аукціону зобов`язаний сплатити запропоновану ним ціну (з урахуванням різниці між розміром сплаченого гарантійного внеску і розміром винагороди оператора авторизованого електронного майданчика) на рахунок боржника протягом 10 робочих днів з дня оприлюднення в електронній торговій системі інформації про результати аукціону.

30 січня 2025 року переможець аукціону сплатив запропоновану ним ціну (з урахуванням різниці між розміром сплаченого гарантійного внеску і розміром винагороди оператора авторизованого електронного майданчика) на рахунок боржника.

04 лютого 2025 року гарантійний внесок, сплачений переможцем аукціону, зменшений на розмір винагороди оператора авторизованого електронного майданчика, було ТОВ "Е-ТЕНДЕР" перераховано на рахунок боржника та відповідно зараховано арбітражним керуючим до ціни, що підлягає сплаті за лот.

Частина 4 ст. 85 Кодексу встановлено, що замовник зобов`язаний оприлюднити відомості про сплату покупцем ціни в електронній торговій системі та на веб-сайтах авторизованих електронних майданчиків не пізніше ніж через три дні після повної сплати та в той самий строк повідомити про це власника майна. Авторизовані електронні майданчики автоматично надсилають цю інформацію учасникам аукціону.

Повна сплата вартості лоту на рахунок боржника відбулася 04 лютого 2025 року, у зв`язку з чим в електронній торговій системі та на веб-сайтах авторизованих електронних майданчиків 05 лютого 2025 року було розміщено відповідно докази повної плати ціни шляхом завантаження 03 лютого 2025 року доказів надходження частини коштів від переможця на рахунок боржника та 05 лютого 2025 року доказів надходження на рахунок боржника частини гарантійного внеску сплачено переможцем на рахунок оператора авторизованого електронного майданчика.

07 лютого 2025 року було підписано акт про придбання майна на аукціоні копію якого було розміщено в електронній торговій системі та на веб-сайтах авторизованих електронних майданчиків.

Отже вбачається, що арбітражним керуючим дотримано вимоги, які передбачені Кодексом України з процедур банкрутства, та Порядку організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 865.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що має місце порушення норм Кодексу України з процедур банкрутства в частині організації та проведення спірного аукціону, спростовані матеріалами справи №918/56/20 та є необгрунтовані. Натомість, суд дійшов висновку, що арбітражним керуючим не було допущено порушень вимог Кодексу в частині формування оголошення про продаж лоту, також відсутні порушення в частині розміщення відповідних оголошень в системі "Прозорро.Продажі", та в частині оформлення результатів його проведення.

Відповідно до ст. 73 Кодексу України з процедур банкрутства правочин щодо продажу майна, вчинений на аукціоні, проведеному з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення, що перешкодило або могло перешкодити продажу майна за найвищою ціною, може бути визнаний недійсним господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за заявою боржника, арбітражного керуючого, кредитора або особи, інтереси якої були при цьому порушені.

Торги у формі аукціону у справі про банкрутство за своєю суттю є передбаченою законодавством послідовністю дій (процедур), вчинених учасниками аукціону з метою продажу майна боржника. Процедура проведення аукціону у справі про банкрутство складається з: 1) передпідготовки проведення аукціону (призначення ліквідатора, отримання згоди заставного кредитора на реалізацію заставного майна, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону); 2) підготовки до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); 3) проведення аукціону; 4) оформлення його результатів.

Тобто процедура проведення аукціону на практиці об`єднує в собі, зокрема, етапи: 1) передпідготовки, підготовки, організації та проведення аукціону з продажу майна боржника; 2) оформлення результатів аукціону, який з-поміж іншого передбачає складання протоколу за результатом проведеного аукціону та укладення договору купівлі-продажу майна боржника з подальшою передачею майна переможцю торгів (аукціону).

Так, метою аукціону як способу реалізації майна є, передусім, відчуження майна боржника за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто ціна майна боржника формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які замовник аукціону не має жодного впливу (п. 51 постанови КГС ВС від 30.01.2024 у справі № 910/615/14 (910/5042/22).

У ч. ч. 1, 2, 6 ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення). До обов`язкових умов продажу належать: склад майна (лот); початкова ціна; крок аукціону. Комітет кредиторів, забезпечений кредитор можуть прийняти рішення про: надання згоди на продаж майна на запропонованих умовах; надання згоди на продаж майна, змінивши умови продажу; відмову в наданні згоди на продаж майна з обґрунтуванням причин.

За ч. 1 ст. 77 Кодексу України з процедур банкрутства, оголошення про проведення аукціону в електронній торговій системі повинно містити відомості про: майно, що продається, його характеристику та місцезнаходження; дату і час початку аукціону; початкову ціну та відомості про можливість її зниження на тому самому аукціоні; розмір гарантійного внеску; крок аукціону; · продавця майна (найменування, місцезнаходження, засоби зв`язку); строк і час подання заявок на участь в аукціоні; порядок передачі (відвантаження) рухомого майна, якщо воно є предметом аукціону; замовника аукціону (ім`я, місцезнаходження, засоби зв`язку); спосіб отримання додаткової інформації про проведення аукціону; можливість надання переможцю податкової накладної.

Відповідно до п. 46 Порядку організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність) № 865 від 2 жовтня 2019 року (далі - Порядок №865) оголошення про проведення аукціону повинно містити: 1) загальну інформацію про аукціон: номер справи про банкрутство (неплатоспроможність), найменування господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність); копії документів (судове рішення, протокол комітету кредиторів, лист забезпеченого кредитора тощо), які підтверджують надання згоди на продаж майна та його умови; вид (перший, аукціон, що проводиться у зв`язку з визнанням попереднього аукціону таким, що не відбувся, повторний, другий повторний) та спосіб проведення аукціону (без можливості зниження початкової ціни або з можливістю зниження початкової ціни). Якщо аукціон є повторним (другим повторним) або проводиться у зв`язку з визнанням попереднього аукціону таким, що не відбувся, додатково зазначається адреса сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення попереднього аукціону; відомості про продавця майна (повне ім`я або найменування боржника, його місце проживання або місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта у формі книжечки/номер паспорта у формі картки (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); відомості про замовника аукціону (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дату видачі та номер свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, місцезнаходження контори (офісу) та засоби зв`язку (номер контактного телефону, адреса електронної пошти); дата і час початку та закінчення аукціону, що визначаються з урахуванням вимог цього Порядку; кінцевий строк подання заявок на участь в аукціоні, що визначається з урахуванням вимог регламенту; порядок оформлення участі в аукціоні; спосіб отримання додаткової інформації про проведення аукціону; дата внесення оголошення про проведення аукціону у систему; строк до початку проведення аукціону; порядок та умови отримання майна переможцем аукціону, в тому числі порядок передачі (відвантаження) рухомого майна, якщо воно є предметом аукціону; можливість надання переможцю аукціону податкової накладної; розмір винагороди оператора; 2) інформацію про майно (лот): реєстраційний номер лота; вид майна; найменування майна; відомості про майно, що виставляється на аукціоні, його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; місцезнаходження майна; фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності); відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб; початкова ціна та відомості про можливість її зниження на тому самому аукціоні, гранична ціна, до якої може бути знижено початкову ціну під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової ціни (у разі її встановлення комітетом кредиторів або забезпеченим кредитором); розмір гарантійного внеску, реквізити рахунка, на який вноситься гарантійний внесок (найменування банку, МФО банку, номер рахунка, призначення платежу), які зазначаються шляхом розміщення посилання на офіційному веб-сайті адміністратора, на якому міститься перелік таких реквізитів рахунків; крок аукціону з урахуванням вимог цього Порядку; кількість кроків аукціону для проведення аукціону з можливістю зниження початкової ціни (у разі проведення такого аукціону); порядок ознайомлення з майном (фактичне місцезнаходження майна, час і місце для ознайомлення, контактна особа, засоби зв`язку).

Згідно п. 47 Порядку №865 якщо продажу підлягає земельна ділянка, у характеристиці майна, крім відомостей, передбачених підпунктом 2 пункту 46 цього Порядку, зазначаються: розмір земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; наявність на земельній ділянці комунікацій; місцезнаходження земельної ділянки; обмеження щодо використання земельної ділянки (установлені на підставі містобудівних та санітарних норм і правил, включаючи архітектурно-планувальні, технічні, екологічні умови).

Суд констатує, що інформація, яка передбачена п. 46 та п. 47 Порядку №865 була відображена в оголошенні від 15 січня 2025 року, розміщеному через електронний майданчик ТОВ "Ю.БІЗ" в системі "Прозорро.Продажі" про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_2 (що доступне для перегляду за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме продажу земельної ділянки в м. Луцьку, кадастровий номер :11:047:0017; загальна площа 0,0136 га.; цільове призначення - для обслуговування приміщення бару та літнього кафе; наявність на земельній ділянці комунікацій - не відомо; обмеження щодо використання земельної ділянки (установлені на підставі містобудівних та санітарних норм і правил, включаючи архітектурно-планувальні, технічні, екологічні умови) - відсутні; місце знаходження - 43016, м. Луцьк, вул. Романюка, № 9.

Відповідно до статті 120 ЗК України встановлено умови переходу права на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній.

Частиною 1 даної статті встановлено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Відповідно до ч. 16 ст. 120 ЗК України предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).

Стаття 377 ЦК України також встановлює, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Відповідно до Національного класифікатора будівель і споруд, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 16 травня 2023 року №3573:

- Споруди структури, пов`язані із землею, які створені з будівельних матеріалів і комплектуючих та/або для яких виконуються будівельні роботи. У цьому відношенні підготовка ґрунту, посадка або посів тощо для сільськогосподарських цілей не вважаються спорудами.

- Будівлі це криті споруди, які можуть використовуватися окремо, побудовані для постійних цілей, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Суд зауважує, що у межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_2 був розглянутий спір № 918/56/20(918/238/21), де рішенням суду встановлено, що "згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241388712 від 22.01.2021 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано об`єкти нерухомого майна, в тому числі: офісні приміщення літ. "І-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м (опис: І-1 частина приміщення складу АДРЕСА_3 (приміщення з № 2 по № 6); і тамбур (станом на сьогоднішній день належить Позивачу ОСОБА_1 ); офісні приміщення літ. "Е-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 270,8 кв. м (опис: Е-2 офісні приміщення; тамбур) (станом на сьогоднішній день належить Відповідачу 2 СГПП "Несвіч").

08 вересня 2020 року за замовленням арбітражного керуючого Мельник І.А. була проведена судова будівельно-технічна експертиза за результатами якої складено висновок експерта № 5807. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи Науково-дослідного інституту судових експертиз від 08.09.2020 № 5807 об`єктами дослідження є два нежитлові приміщення, а саме: офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею 270,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; частина приміщення складу № 12-а, літ. "І-1", загальною площею 118,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкти дослідження, офісні приміщення, а саме, що позначені в технічних паспортах під літ. "І-1" та "Е-2", використовуються як офісні приміщення. Об`єкти дослідження самостійні, ізольовані з окремими входами та інженерними мережами та не є одним об`єктом".

.. "…дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та зокрема висновок експерта, судом встановлено, що: загальна площа офісних приміщень під літ. «Е-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , становить 270,8 кв.м.; загальна площа приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) літера " 1-1", що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , без площі тамбура під літ. "і" становить 119,4 кв.м.

При цьому частина офісних приміщень під літ. "Е-2" загальною площею 270.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 розташовані над частиною приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) літера "1-1" загальною площею 119,4 кв.м, що орієнтовно становить від площі 270.8 кв.м. - 44 %. (розрахунок: 119,4 кв.м і 270,8 кв.м х 100 % = 44 %).

Судом встановлено, що 18.09.2007 видано Свідоцтво про право власності на частину приміщень складу № НОМЕР_1 (приміщення з №2 по №6) /літер 1-1/ загальною площею 123,3 кв.м., згідно якого ці приміщення належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , (а.с. 182, том 1).

04 травня 2007 року Комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" виготовлено технічний паспорт на 52/100 приміщення складу №12а літера "1-1" (а.с. 46-48, том 1). Відповідно даних технічного паспорта, експлікація приміщень складу наступна: тамбур під літ. « 2» площею 1.2 кв.м; склад під літ. «З» площею 26.4 кв.м; склад під літ. « 4» площею 28.2 кв.м; склад під літ. « 5» площею 24.6 кв.м; склад під літ. « 6» площею 42.9 кв.м. Загальна площа приміщень складу становить 123.3 кв.м.

Відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.05.2006 (том 1, а.с. 197-200) ОСОБА_2 став власником складу літ. Е-1 загальною площею 54,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та зокрема висновок експерта, судом встановлено, що 24.03.2008 Комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" виготовлено технічний паспорт на приміщення складу літера Е-1 по АДРЕСА_1 (а.с. 202-208, том 1). Відповідно даних технічного паспорта, експлікація приміщень складу наступна: склад під літ, « 1-1» площею 48.7 кв.м; склад під літ. « 1-2» площею 6.0 кв.м. Загальна площа приміщень складу становить 54.7 кв.м.

Згідно з вищенаведених правовстановлюючих та технічних документів, а також із висновків експертів вбачається, що ОСОБА_2 був власником двох об`єктів нерухомості, що розташовані за однією і тією ж адресою, а саме: по АДРЕСА_1 та розташовані поруч один біля одного.

Так, 28.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки (а.с. 26-28, том 1), згідно якого предметом Договору є частина приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по № 6) / літер 1-1 / загальною площею 123,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору іпотеки, предметом іпотеки є лише один об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , а саме частина приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) (літера "1-1") загальною площею 123,3 кв.м.".

Таким чином, Позивач є власником одного з об`єктів нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та які згідно до висновку судового експерта є не будівлями, а приміщеннями так як утворилися в результаті поділу одного об`єкта нерухомого майна.

Посилання позивача у позовній заяві на правові позиції Верховного Суду не є прийнятними до конкретних обставин даної справи, оскільки Позивач набув у власність в 2021 році приміщення - офісні приміщення літ. "1-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м, що є частиною будівлі, над яким є надбудова другого поверху приміщення - офісні приміщення літ. "Е-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 270,8 кв. м, що належить Відповідачу-2.

Враховуючи викладене, суд констатує, що земельна ділянка, яка є предметом оспорюваного аукціону не могла слідувати як невід`ємна частина нерухомого майна - офісні приміщення літ. "1-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м.

Крім того, згідно ст. 6 ЗУ "Про іпотеку" якщо будівля (споруда), об`єкт незавершеного будівництва, що передаються в іпотеку, розташовані на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда), об`єкт незавершеного будівництва підлягають передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо така земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування) після звернення стягнення на будівлю (споруду), об`єкт незавершеного будівництва, новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди (користування) такої земельної ділянки.

Поряд з тим, згідно до договору іпотеки від 28.09.2007, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 , предметом Договору є частина приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по № 6) /літер. 1-1 / загальною площею 123,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без земельної ділянки при тій умові, що земельна ділянка була набута у власність боржником 20 грудня 2005 року, до дати укладення договору іпотеки.

У даному випадку вбачається, що земельна ділянка не могла бути предметом відчуження для Позивача разом з офісними приміщеннями літ. "1-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м. та на неї не може поширюватися принцип "єдності юридичної долі земельної ділянки" так як предметом продажу була не вся будівля, а частина будівлі приміщення, що утворилися в результаті поділу будівлі ще до 2005 року.

При цьому стаття 120 ЗК України та стаття 377 ЦК України стосується об`єктів нерухомого майна у вигляді будівель (житлового будинку (крім багатоквартирного) та інших будівель) або/та споруд, а не приміщень, що є частинами будівлі.

Відповідно до правового висновку, що викладений Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2024 року в справі № 910/2592/19 та в постанові від 16 травня 2024 року в справі № 5006/1/23б/2012 (905/317/23) при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення таких обставин: чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону.

Як встановлено судами в справі № 918/56/20(918/238/21) на земельній ділянці кадастровий номер :11:047:0017, площею 0,0136 га, розташовано два обтекти нерухомого майна - офісні приміщення літ. "І-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м, та офісні приміщення літ. "Е-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 270,8 кв. м, які належать різним власникам.

Мета процедури банкрутства здійснити продаж за найвищою ринковою ціною, що визначиться в умовах проведення аукціону за участі осіб, що зацікавленні в набутті права власності на лот.

Враховуючи усе викладене вище, суд виснував, що арбітражним керуючим не було допущено порушень вимог законодавства, у тому числі не порушено норм ЗК України. Натомість було дотримано та вчинено усі дії, передбачені положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, щодо визначення і ініціювання затвердження умов продаж майна банкрута.

Суд зауважує, що наведені позивачем правові позиції зводяться до того, що для визнання судом аукціону недійсним обов`язковим є встановлення сукупності таких обставин, як: порушення правил проведення аукціону, їх вплив на результати аукціону, а також порушення (невизнання або оспорювання) суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду з відповідним позовом.

Аналогічні положення містить ст. 73 КУзПБ, відповідно до якої правочин щодо продажу майна, вчинений на аукціоні, проведеному з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення, що перешкодило або могло перешкодити продажу майна за найвищою ціною, може бути визнаний недійсним господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за заявою боржника, арбітражного керуючого, кредитора або особи, інтереси якої були при цьому порушені.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення таких обставин: чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону (правові висновки у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №911/494/17, від 25.04.2018 у справі №910/16955/17, від 11.06.2019 у справі №920/1316/14 та ін.).

З огляду на викладені обставини, які підтверджують, що позивач був обізнаний про хід і порядок продажу майна боржника ОСОБА_2 , умови продажу майна банкрута були належним чином погоджені, також відсутні конкретні докази щодо порушення прав та обов`язків позивача щодо проведення аукціонів та продажу майна, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними результатів аукціону, який відбувся 27.01.2025 та оформлений протоколом ВRD001-UА-974.

Відносно позовної вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.02.2025 року, який укладений між ОСОБА_2 в особі керуючого реалізацію, арбітражного керуючого Мельник Іриною Анатоліївною та Сільськогосподарським приватним підприємством "Несвіч" щодо купівлі земельної ділянки кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням реституції - суд звертає увагу на наступне.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту її права чи інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 06 квітня 2021 року у справі т№ 910/10011/19, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08, 09, 22 лютого 2022 року у справах № 209/3085/20, у справі № 910/6939/20, у справі № 761/36873/18 та ін.)

Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності.

Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.

Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні) (див. постанову обєднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 910/12832/21).

Отже, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним (подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 910/2592/19).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тлумачення змісту частини першої статті 216 ЦК України свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Такими наслідками є відновлення становища сторін, яке існувало до порушення (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином та відшкодування збитків, якщо їх завдано.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнання судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.

Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (див. постанову судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

Вимога про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності в порядку, передбаченому статтею 216 ЦК України, не може розглядатися як санкція (покарання) лише для однієї з сторін правочину за допущене іншою стороною порушення (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 924/637/20, від 12 квітня 2023 року у справі №16/89).

Реституція спрямована на відновлення status quo ante у фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобовязана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України).

Кодекс про банкрутство не містить порядку повернення майна боржника до ліквідаційної маси боржника за результатом визнання судом недійсними результатів аукціону та укладеного за його наслідком договору купівлі-продажу майна боржника. Так само в Кодексі про банкрутство відсутні положення, які визначали б особливості виконання сторонами договору купівлі-продажу обов`язку щодо повернення отриманого ними за недійсним правочином під час провадження у справі про банкрутство у співставленні із загальними нормами цивільного законодавства.

Водночас враховуючи, що провадження у справі про банкрутство як самостійний вид судового провадження, що характеризується специфічністю цілей та завдань, які переслідує таке провадження, одним із своїх завдань визначає, зокрема, задоволення вимог не окремо визначеного кредитора, а сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. При цьому обов`язковим є справедливе задоволення усієї сукупності вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому законом. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкурсу. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури (висновок, викладений у постановах судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 910/9535/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 916/4644/15).

Отже, визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.02.2025 року, який укладений між ОСОБА_2 в особі керуючого реалізацію, арбітражного керуючого Мельник Іриною Анатоліївною та Сільськогосподарським приватним підприємством "Несвіч" щодо купівлі земельної ділянки кадастровий номер :11:047:0017 площею 0,0136 га, вчиненого за результатами проведеного аукціону - жодним чином не змінить правового становища ОСОБА_1 , а тому такий спосіб захисту не є ефективним, оскільки не матиме наслідком поновлення прав цієї особи.

Тому у цій частині вимог позов також не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суди розглядають справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ГПК України випадках.

Висновки суду.

У контексті наведеного у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 6056,00 грн. та 60 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач-2 СГПП "Несвіч" надав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, за яким вказав, що поніс витрати на правову допомогу 60 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, тому судові витрати понесені позивачем залишаються за ним.

У той же час, відповідач-2 у відзиві просив суд стягнути з позивача 60 000,00 грн витрати на правову допомогу.

Статтею 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано: договір про надання правової допомоги №14г/25 від 11.08.2025, та додаткову угоду №1 від 11.08.2025, укладені між Сільськогосподарським приватним підприємством "Несвіч" та Адвокатом Тертичним Юрієм Вікторовичем, ордер на надання правничої допомоги №1149554 від 11.08.202025, Акт виконаних робіт від 05.09.2025, детальний опис робіт. (том 1 арк.с. 60-62).

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Згідно умов Договору предметом цієї угоди є домовленість сторін про захист прав та представництво інтересів Клієнта Адвокатом (за умови належного забезпечення, з відшкодуванням фактичних витрат, які були необхідні для виконання доручення) за винагороду (гонорар) по справі за позовом Кушнірука С.М. до СГПП "Несвіч", ОСОБА_2 (справа №918/56/20 (918/723/25). Розмір винагороди (гонорару) встановлюється Додатковою Угодою до Договору.

Адвокат зобов`язується: Надавати послуги Клієнту згідно п.2.1. цього Договору. Здійснювати витрати, необхідні для виконання поставлених Клієнтом завдань, в оптимальних розмірах. Забезпечити конфіденційність всієї інформації, яка стала відома Адвокату в зв`язку з укладенням і виконанням цього Договору. Клієнт зобов`язується: Своєчасно і в повному обсязі забезпечувати Адвоката інформацією, відомостями, документами, матеріалами і даними, необхідними для точного і належного виконання поставленої перед ним роботи, оптимальної її організації. Не розголошувати відомості, які стали йому відомі від Адвоката, а також відомості, які забезпечують безпеку самого Адвоката. Внести Адвокатові передбачену в гі, 2.2. цього договору винагороду (гонорар) у строки та на умовах цього Договору. Оплачувати додаткові витрати необхідні для виконання доручень Клієнта, відшкодовувати понесені Адвокатом фактичні витрати у зв`язку з наданням правової допомоги за даним Договором (в зв`язку з участю у переговорах, судових засіданнях, ознайомленням на місці з документацією тощо), визнані як необхідні для вирішення конкретного спору.

Повноваження адвоката:Адвокат має право:

- представляти інтереси Клієнта у відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності,

- здійснювати захист прав та інтересів Клієнта на досудовому слідстві та у суді;

- вести справи в усіх судових установах з правом підпису процесуальних документів (позовних заяв, скарг, відзивів, заперечень, клопотань, апеляційних та касаційних скарг і т.п.), а також з усіма правами, наданими Законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову повністю або частково, зміни підстав та предмету позову, укладання мирових угод, оскарження рішень, постанов, ухвал суду в апеляційному та касаційному порядку, пред`явлення виконавчих документів до стягнення.

Згідно п.1.1. Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №14г/25 від 11 серпня 2025 року, сторони погодили, що винагорода (гонорар) за представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції становить 60 000,00 грн. та сплачується протягом двох робочих днів після остаточного рішення у справі.

05 вересня 2025 року між Сільськогосподарським приватним підприємством "Несвіч" та Адвокатом Тертичним Юрієм Вікторовичем підписаний Акт виконаних робіт та детальний опис робіт.

Підписавши та скріпивши печаткою вказаний акт, сторони засвідчили відсутність жодних претензій та зауважень щодо наданих послуг.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу частини 4 статті 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У частині 4 статті 129 ГПК України закріплено загальне правило розподілу судових витрат.

Проте у частині 5 наведеної норми ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 ГПК України.

Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

З огляду на викладене, враховуючи категорію складності справи, розумну необхідність витрат для даної справи у суді, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг та ціну позову, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо розміру гонорару сплаченого відповідачем адвокату, на переконання суду, справедливою є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 60 000,00 грн, у зв`язку з чим заява відповідача-2 СГПП "Несвіч" про компенсацію витрат на правову допомогу підлягає задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідача-2, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 60 000,00 грн, на підставі статті 129 ГПК України покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" (45652, Волинська обл., Луцький район, с.Несвіч, вул.Центральна, 30, ) - 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 21 листопада 2025 року.

Суддя Бережнюк В.В.