ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2025 р. Справа № 925/316/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Шевченко О.В.

від відповідача: Вронський О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2025 (повне судове рішення складено 23.07.2025) (суддя Спаських Н.М.)

у справі № 925/316/25 Господарського суду Черкаської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна"

до Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК"

про стягнення 1 812 200,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" (відповідач) про стягнення 1 812 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем свого обов`язку за договором поставки № ТР49 від 27.01.2022 в частині поставки позивачу оплаченого ним товару.

28.04.2025 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій, крім суми основної заборгованості в розмірі 1 812 200,00 грн, просив суд стягнути з відповідача додатково 728 123,70 грн інфляційних втрат та 162 949,00 грн 3 % річних, нарахованих за період з 30.03.2022 по 28.03.2025.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.07.2025 у справі № 925/316/25 позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" 1 812 200, 00 грн основного боргу (аванс за непоставлений товар), 728 123,70 грн інфляційних втрат, 162 949,00 грн 3 % річних на підставі договору поставки № ТР49 від 27.01.2022 та 32 439,27 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що обов`язок передачі спірної партії товару позивачу саме з боку Укрзалізниці як перевізника цього вантажу з матеріалів справи не вбачається. Навпаки, Укрзалізниця має обов`язок за спірною накладною перевезти товар залізничним транспортом і видати його саме відповідачу як вказаному одержувачу товару (п. 4 накладної). Наданими доказами підтверджено невиконання відповідачем як постачальником умов договору між сторонами про доставку товару, саме на станцію Камиш-Зоря (п. 3.1 договору поставки № ТР49 від 27.01.2022).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.07.2025 у справі № 925/316/25, Приватне акціонерне товариство "УКРАГРО НПК" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 334, 664, 924 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 314 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. 127 Статуту залізниць.

При цьому скаржник зазначає, що за умовами постачання CPT ризик та витрати переходять від продавця до покупця у двох різних місцях: ризик після загрузки товару у транспортний засіб, а витрати - у місці призначення. Передавши товар перевізнику (Акціонерне товариство "Українська залізниця"), він фактично виконав обов`язок з поставки товару у кількості, визначеній договором поставки № ТР49 від 27.01.2022.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2025 у справі № 925/316/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.10.2025 о 10:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 29.08.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2025 у справі № 925/316/25; оголошено перерву в судовому засіданні до 10.11.2025 о 10:55.

Позиції учасників справи

Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що відповідно до залізничної накладної № 34471961 від 15.02.2022 відправником та одержувачем вантажу вказано Приватне акціонерне товариство "УКРАГРО НПК" () (графи 1 та 4 залізничної накладної № 34471953). Тобто, постачальник сам вказує себе як одержувача, це означає, що договір перевезення укладено не в інтересах покупця, а для самого постачальника, і поставка на умовах СРТ не вважається виконаною.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 10.11.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору поставки № ТР49 від 27.01.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна" як покупцем та Приватним акціонерним товариством "УКРАГРО НПК" як постачальником (далі - Договір), постачальник зобов`язався поставити в обумовлені договором строки покупцеві (одержувачу) товар - аміачну селітру (фас. 1 000 кг) у кількості 204,000 т, загальною вартістю 5 436 600,00 грн, а покупець - оплатити та прийняти товар ( п. 1.1, 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість товару за цим Договором складає 4 530 500,00 грн, ПДВ (20 %) 906 100,00 грн, разом 5 436 600,00 грн, +/- 10 % в залежності від кількості фактично поставленого товару.

У п. 3.1 Договору визначено, що поставка товару за цим Договором здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення оплачено до) - станція Камиш-Зоря, код станції 462405, залізниця ПриднЗ, за наступними реквізитами: одержувач: Приватне акціонерне товариство "УКРАГРО НПК", , адреса одержувача: 19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Промислова, 1, код на залізниці: 3463.

Поставка товару здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором постачальника протягом 60 (шістдесяти) днів із дня повної оплати товару. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної окремої партії товару в межах періоду поставки. Партія товару повинна бути кратна технічній нормі завантаження вагону, цистерни або контейнеру (п. 3.3 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах повної попередньої оплати. Товар, що підлягає поставці, повинен бути повністю оплачений протягом 3 (трьох) днів із дати укладання цього Договору.

На виконання умов Договору відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату № ТР49 від 27.01.2022 на загальну суму 5 436 600,00 грн (повна сума Договору) за аміачну селітру в кількості 204 т, на підставі якого позивачем було здійснено повну передоплату за селітру у розмірі 5 436 600,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 4079 від 27.01.2022 на суму 453 049,93 грн та № 4096 від 28.01.2022 на суму 4 983 550,07 грн.

Звертаючись із позовом у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна" послалось на те, що 03.02.2022 відповідач поставив і передав йому товар у кількості 136 тон (аміачної селітри) на суму 3 624 400,00 грн разом з ПДВ.

У листі від 03.03.2023 № 286, адресованому позивачу, відповідач зазначив, що на виконання умов Договору ним було відправлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" товар (аміачну селітру) залізничним транспортом, а саме: вагон № 60309887, залізнична накладна № 34471961 від 15.02.2022 із вказаною масою вантажу 68 000 т вартістю 1 812 199,73 грн.

За доводами позивача, товар, зазначений у вказаному вище листі, ним не отримано, а отже, відповідачем недопоставлено товар за Договором на загальну суму 1 812 200,00 грн.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що його зобов`язання за Договором є виконаними повністю з моменту передачі спірної партії товару Укрзалізниці, яка є перевізником товару, адже відповідно до п. 3.2 Договору обов`язок постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту передачі товару першому перевізнику, і з цього моменту саме покупець несе ризик випадкового знищення чи пошкодження товару, його природної втрати при перевезенні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України (який був чинний до 28.08.2025) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).

Згідно з положеннями частини першої статті 662 та статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1, 3 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

При цьому, за висновками Великої Палати Верховного Суду у наведеній постанові, вказане зобов`язання, відповідно до положень частини першої статті 530 ЦК України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у контракті строку поставки, який виходячи із суті зобов`язання сторін, є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів. Таким чином, у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Згідно з приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частинами першою і другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем як покупцем було внесено повну передоплату за товар відповідно до укладеного з відповідачем Договору в розмірі 5 436 600,00 грн.

Належними доказами підтверджено поставку товару (аміачної селітри) у кількості 136 т на суму 3 624 400,00 грн разом із ПДВ.

Як стверджував відповідач, ним на виконання умов Договору було відправлено на адресу позивача товар (аміачну селітру) залізничним транспортом, а саме: вагон № 60309887, залізнична накладна № 34471961 від 15.02.2022.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, будь-яких доказів вручення позивачу товару за накладною № 34471961 або з боку відповідача, або Укрзалізниці до справи не подано.

У п. 3.1 Договору визначено, що поставка товару за цим Договором здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення оплачено до) - станція Камиш-Зоря, код станції 462405, залізниця ПриднЗ, за наступними реквізитами: одержувач: Приватне акціонерне товариство "УКРАГРО НПК", , адреса одержувача: 19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Промислова, 1, код на залізниці: 3463.

Товар за спірною накладною мав бути переданий позивачу протягом 60 днів з дня повної оплати товару (п. 3.3 Договору), яка відбулася 28.01.2022, а відтак, строк поставки є таким, що настав.

Відповідач при цьому спирається на п. 3.2 Договору про те, що обов`язок постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту передачі товару першому перевізнику, і з цього моменту саме покупець несе ризик випадкового знищення чи пошкодження товару, його природної втрати при перевезенні.

Як встановив суд першої інстанції, відповідно до інформації, наданої Укрзалізницею, 15.02.2022 вантажовідправником Приватним акціонерним товариством "УКРАГРО НПК" за залізничною накладною № 34471961 Жашків П-Зах Комиш-Зоря Придн був відправлений вагон № 60309887 з вантажем - добрива аміачно-нітратні загальною вагою 68 000 кг (довідка № 9009d АСК ВП УЗ "Інформація з перевізного документа").

При цьому, як встановлено судом, одержувачем у вказаній накладній відповідачем вказано самого себе.

Згідно з довідкою № 8858е АСК ВП УЗ "Інформація про дислокацію та стан вагонів" вагон № 60309887 прибув на станцію Пологи Придн поїздом № 8855 01.03.2022 о 18:11, 02.03.2022 о 07:30 поїзд був розформований.

На підставі заявки вантажовідправника - Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" - № 0703-2022/5 від 07.03.2022 та згідно з довідкою № 2600r АСК ВП УЗ "Наказ на переадресування вантажів на одну нову адресу № 3029 від 08.03.2022" на станції Пологи вагон № 60309887 був переадресований за старими документами на нову станцію призначення Долинська Одеської залізниці.

У зв`язку з окупацією міста Пологи вагон № 60309887 залишився на окупований території. Дислокація вагону на теперішній час, як і доля вантажу, наразі невідомі. Через хакерську атаку на інформаційний портал Акціонерного товариства "Українська залізниця" 23.03.2025, в ході якої були пошкоджені сервери підприємства, надати електронні перевізні документи наразі неможливо. Тому замість електронних накладних надаються роздруківки довідок з порталу АСК ВП УЗ (автоматична система керування вантажними перевезеннями Акціонерного товариства "Українська залізниця").

Отже, з відповіді Акціонерного товариства "Українська залізниця" вбачається, що в ході здійснення перевезення вантажу сам відповідач як вантажовідправник переадресував доставку вказаного вагона на нову станцію (не передбачену умовами Договору). Таким чином, вантаж на визначену п. 3.1 Договору станцію Камиш-Зоря, код станції 462405, не доїхав.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням зазначеного вище, відповідачем не доведено належне виконання свого обов`язку з передання товару перевізнику для доставки у визначений Договором пункт, а відтак, посилання скаржника на те, що ризики втрати чи пошкодження товару перейшли від продавця до покупця в момент передачі товару першому перевізнику (CPT (Carriage Paid To), є безпідставним.

З огляду на викладене, вмотивованим є висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача передоплати за товар згідно з Договором з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, встановлених ст. 625 ЦК України, що нараховані за період з 30.03.2022 по 28.03.2025.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2025 у справі № 925/316/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М., Владимиренко С.В., Ходаківської І.П. з 17.11.2025 по 21.11.2025 (включно) на навчанні в Національній школі суддів України, повна постанова складена та підписана у перший робочий день після закінчення навчання - 24.11.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська