ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/1053/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом Господарського Товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю Заводу «Флекстронікс ТзОВ», м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Джос Палет Сервіс», с. Коритняни Ужгородського району Закарпатської області

про стягнення 282 551,21 грн

секретар судового засідання - Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Господарське Товариство у формі товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Флекстронікс ТзОВ» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джос Палет Сервіс» 199 948,43 грн боргу, 52 138,15 грн пені, 5858,72 грн 3 % річних та 24 605,90 грн інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору №01/05/17-КП купівлі-продажу піддонів від 01 травня 2017 року.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1053/25 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.09.2025, яка була надіслана на офіційну юридичну адресу місця знаходження відповідача (89435, с. Коритняни Ужгородського району Закарпатської області, вул. Духновича, буд. 10) отримана Товариством з обмеженою відповідальністю «Джос Палет Сервіс» 27.09.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 365 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 365.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав достатньо часу та можливості надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості за отриманий за Договором купівлі-продажу піддонів від 01.05.2017 за №01/05/17-КП товар, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 199 948,43 грн, з вимогами про стягнення якої разом з нарахованими позивачем пенею, втратами від інфляції та 3% річних подано даний позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

01 травня 2017 року між Господарським Товариством у формі товариства з обмеженою відповідальністю Заводом «Флекстронікс ТзОВ», як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джос Палет Сервіс», як Покупцем, укладено Договір купівлі-продажу піддонів за №01/05/17-КП (надалі Договір), за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця дерев`яні піддони (Товар), а Покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти цей Товар та оплатити його вартість згідно умов даної угоди.

За змістом п.п. 1.2.-1.4. Договору характеристика Товару, його кількісні показники, якісні показники, ціна Товару, об`єм та кількість Товару, в цілому, а також за кожну окрему одиницю, визначається згідно специфікацій, що є невід`ємною частиною даного Договору. Замовлення на Товар здійснюється згідно інформації зазначеної в Специфікації. Сторони досягли згоди, що одиницею вимірювання кількості Товару є 1 шт. (1 піддон).

Відпуск (прийом-передача) Товару, а також відомості зазначені в пункті 1.2. Договору щодо Товару, що передається Постачальником Покупцю, вказуються в видаткових накладних. Видаткові накладні затверджуються підписами уповноважених представників Сторін та скріплюється печатками Сторін.

Загальна сума Договору складає сукупну вартість Товару, визначену у видаткових накладних, отриманого Покупцем у період дії цього Договору.

Згідно з п. 3.1., 3.2. Договору передача Товару здійснюється згідно письмового, усного, чи направленого засобами електронного зв`язку повідомлення або згідно попередньо погодженого графіку відвантаження, від Постачальника. Підготована партія товару повинна бути вивезена Покупцем із складу Постачальника не пізніше як через один день після повідомлення. Передача Товару здійснюється із Складу Постачальника, власними силами та за власний рахунок Покупця, в строки та терміни визначені Покупцем у повідомленні зазначеному в пункті 3.1. Договору. Передача товару, у випадках значного об`єму останнього, може здійснюватися окремими партіями, у межах одного і того ж повідомлення.

Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця в момент підписання Сторонами (їх уповноваженими представниками) видаткових накладних на отримання Товару (п. 4.1. Договору).

Ціна, порядок розрахунків та умови оплати визначені сторонами в розділі 2 Договору, за умовами п.п. 2.1.-2.4. якого ціна на одиницю Товару є договірною та визначається згідно Специфікації.

Розрахунок між Сторонами проводиться згідно загальної суми поставленого Товару за один (конкретний) розрахунковий період. Тривалість одного розрахункового періоду становить, в середньому, 30 календарних днів, і триває з 1 дня календарного місяця по останній день календарного місяця, незалежно від кількості календарних днів у місяці. Розрахунок між Сторонами проводиться не пізніше 1 (одного) банківського дня від дати видаткової накладної.

Загальна сума поставленого Товару за конкретний розрахунковий період визначається як додаток сум видаткових накладних, які були підписані між Сторонами за відповідний розрахунковий період.

Покупець самостійно оплачує вартість отриманого Товару за відповідний розрахунковий період, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в розмірі загальної суми поставленого Товару за конкретний розрахунковий період на поточний рахунок визначений Постачальником, із зазначенням основних реквізитів рахунків в призначенні такого платежу.

В пункті 8.1. Договору сторони погодили, що Цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами Договору та діє до 1 травня 2019 року, але в будь-якому випадку до проведення повних взаєморозрахунків між Сторонами.

При цьому, в подальшому 01 листопада 2021 року між сторонами у справі укладеного Додаткову угоду до Договору, якою викладено у новій редакції п. 2.2. Договору, зокрема, що розрахунок між сторонами проводиться згідно загальної суми поставленого товару за один (конкретний) розрахунковий період (з першого по останній календарних дні місяця). Розрахунок між сторонами проводиться протягом 14 календарних днів з дати видаткової накладної.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Постачальником згідно з видатковими накладними №FM-0000081 від 01.07.2024 (на суму 6881,05 грн), №FM-0000097 від 31.01.2024 (на суму 10 717,99 грн), №FM-0000107 від 05.08.2024 (на суму 7510,00 грн), №FM-0000108 від 07.08.2024 (на суму 21 341,28 грн), №FM-0000109 від 12.08.2024 (на суму 7143,48 грн), №FM-0000106 від 15.08.2024 (на суму 10 793,74 грн), №FM-0000113 від 22.08.2024 (на суму 7015,99 грн), №FM-0000110 від 26.08.2024 (на суму 14 357,84 грн), №FM-0000132 від 03.09.2024 (на суму 8186,00 грн), №FM-0000133 від 05.09.2024 (на суму 19 481,46 грн), №FM-0000134 від 16.09.2024 (на суму 20 918,80 грн), №FM-0000135 від 20.09.2024 (на суму 13 411,48 грн), №FM-0000147 від 02.10.2024 (на суму 19 566,66 грн), №FM-0000148 від 08.10.2024 (на суму 21 170,66 грн), №FM-0000150 від 15.10.2024 (на суму 13 655,74 грн) передано, а Покупцем, в свою чергу, прийнято зазначений в накладних Товар (дерев`яні піддони та дерев`яні і деревостружкові плити і відходи) на загальну суму 202 152,17 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями зазначених видаткових накладних, що підписані сторонами, підпис яких скріплений відтисками печаток юридичних осіб та не заперечено відповідачем у справі

За твердженням позивача, відповідачем не в повній мірі виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому товару за Договором у визначений в п. 2.2. Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.11.2021) 14-денний строк, у зв`язку з чим, з врахуванням часткової сплати за Товар 25.04.2025 на суму 2203,74 грн, заборгованість відповідача станом на 15.09.2025 (дата оформлення позовної заяви) складає 199 948,43 грн, стягнення якої разом з нарахованими позивачем пенею, втратами від інфляції та 3% річних і є предметом судового розгляду у цій справі.

Надіслана 03.07.2025 на адресу відповідача претензія-вимога №571 від 03.07.2025 (опис вкладення в цінний лист №571, поштові накладні №438) з вимогою в семиденний строк погасити заборгованість з нарахованими на неї пенею, відсотками річними та втратами від інфляції в загальній сумі 239 430,77 грн залишена Товариством з обмеженою відповідальністю «Джос Палет Сервіс» без відповіді та задоволення.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (тут і надалі ГК України на час виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин в спірній частині є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальними положеннями про купівлю-продаж визначено обов`язок Покупця оплати товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до змісту п. 1 ст. 694 ЦК України визначено, що договором може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами Угодою отримано Товар (дерев`яні піддони та дерев`яні і деревостружкові плити і відходи) на загальну суму 202 152,17 грн, що підтверджується видатковими накладними №FM-0000081 від 01.07.2024, №FM-0000097 від 31.01.2024, №FM-0000107 від 05.08.2024, №FM-0000108 від 07.08.2024, №FM-0000109 від 12.08.2024, №FM-0000106 від 15.08.2024, №FM-0000113 від 22.08.2024, №FM-0000110 від 26.08.2024, №FM-0000132 від 03.09.2024, №FM-0000133 від 05.09.2024, №FM-0000134 від 16.09.2024, №FM-0000135 від 20.09.2024, №FM-0000147 від 02.10.2024, №FM-0000148 від 08.10.2024, №FM-0000150 від 15.10.2024, доказів повної оплати якого суду не подано, а відтак слід дійти висновку про порушення Покупцем взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості отриманого ним Товару у визначений в п. 2.2. Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.11.2021) 14-денний строк (з дати видаткової накладної), у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість за поставлений йому за Договором Товар в сумі 199 948,43 грн.

При цьому, даючи оцінку поширенню умов Договору на термін після 01.05.2019 (п. 8.1. Договору), суд враховує, що усі первинні документи, на підставі яких відповідачем отримувався товар від позивача містять посилання на Договір №01/05/17-КП від 01.05.2017, а укладена після закінчення строку дії Договору (01.11.2021) додаткова угода до нього не дає підстав для сумнівів щодо наявності згоди сторін на поширення умов договору на термін після 01.05.2019, в тому числі й на правовідносини, що випливають зі спірної у цій справі поставки Товару.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 199 948,43 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо вимог про стягнення пені.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.2. Договору визначено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених Договором, Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплати за кожен день прострочення, але в будь-якому разі не більше 5% від суми заборгованості за відповідний розрахунковий період.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» згідно з якими платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з поданим суду розрахунком станом на 30.06.2025 за неналежне виконання договірних умов позивачем нараховано відповідачу 10 107,61 грн пені за несвоєчасну сплату вартості Товару за період, починаючи з дати прострочення оплати по кожній видатковій накладній окремо по 30.06.2025 та з урахуванням встановленого в п. 6.2. Договору обмеження максимального розміру пені - 5% від суми заборгованості за відповідний розрахунковий період. При цьому, до стягнення позивачем заявлено вимоги про стягнення 52 138,15 грн, яка нарахована за означений період (до 14.08.2025) відповідно до розрахунку станом на 08.09.2025 року.

Надаючи оцінку поданому позивачем розрахунку пені, суд враховує, що відповідно до частини 6 статті 232 ГК України (яка діяла на час розрахунку позивача) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд вважає обгрунтованим розмір пені, що розрахована з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України (яка діяла у період нарахування), починаючи з дати прострочення оплати по кожній видатковій накладній окремо протягом шести місяців в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що за підрахунками суду становить 27 630,34 грн.

Водночас, з урахуванням встановленого у п. 6.2. Договору максимального розміру пені, яка підлягає оплаті Покупцем за порушення термінів розрахунків (5% від суми заборгованості за відповідний розрахунковий період), - до задоволення підлягають вимоги про стягнення з відповідача 10 107,61 грн пені (202 152,17 грн заборгованості за розрахунковий період (до 25.04.2025) * 5%).

В задоволенні позову в частині стягнення 42 030,54 грн пені належить відмовити, позаяк пеня у цій частині позивачем нарахована з порушенням умов п. 6.2. Договору.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, за неналежне виконання умов Договору, відповідачу починаючи з дати прострочення оплати по кожній видатковій накладній окремо по 14.08.2025 (з урахуванням часткової оплати) нараховано 3% річних в розмірі 5858,72 грн та інфляційні втрати на суму 24 605,90 грн.

Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку позовних вимог в цій частині, суд, з огляду на встановлений в п. 2.2. Договору строк оплати вартості товару, вважає правомірними, документально підтвердженими та обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача 5451,03 грн 3% річних та 24 194,74 грн втрат від інфляції, а позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню.

В частині стягнення з відповідача 411,16 грн втрат від інфляції та 407,69 грн 3% річних належить відмовити у зв`язку з їх невірним розрахунком позивачем.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Не виконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.20 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зайво сплачений позивачем судовий збір в розмірі 0,01 грн може бути повернутий з Державного бюджету України Господарському Товариству у формі товариства з обмеженою відповідальністю Заводу «Флекстронікс ТзОВ» в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за його клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джос Палет Сервіс» (89435, с. Коритняни Ужгородського району Закарпатської області, вул. Духновича, буд. 10, ) на користь Господарського Товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю Заводу «Флекстронікс ТзОВ» (89600, м. Мукачево Закарпатської області, вул. Берегівська-Бічна, буд. 4, ) 199 948,43 грн (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень 43 копійки) заборгованості, 10 107,61 грн (десять тисяч сто сім гривень 61 копійку) пені, 5451,03 грн (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одну гривню 03 копійки) 3% річних, 24 194,74 грн (двадцять чотири тисячі сто дев`яносто чотири гривні 74 копійки) інфляційних втрат та 2876,42 грн (дві тисячі вісімсот сімдесят шість гривень 42 копійки) в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 19 листопада 2025 року.

Суддя Лучко Р.М.