ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3341/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Сидорчук Катерини Миколаївни ( АДРЕСА_1 )
до Фізичної особи-підприємця Андренко Євгенія Євгенійовича ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 25'375 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сидорчук Катерина Миколаївна звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Андренка Євгенія Євгенійовича, в якій просить стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 25'375 грн, з яких: 17'500 грн основного боргу та 7875 грн неустойки за неналежне виконання договору купівлі-продажу № 1812 від 30.06.2025.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3341/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.09.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.09.2025 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківській області, а саме: 62489, Харківська обл., Харківський р-н., с. Безлюдівка, вул. Вишнева, 17.

Відповідно до вимог частини 7 статті 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22 Верховний Суд зробив висновок, що якщо судове рішення направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного рішення суду. ГПК України не передбачено обов`язку суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення.

Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення учасників справи про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 ГПК України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді Трофімова І.В. у щорічній відпустці у період з 17.11.2025 по 25.11.2025 дане рішення ухвалюється у перший робочий день, тобто 26.11.2025.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

30.06.2025 між Фізичною особою-підприємцем Сидорчук Катериною Миколаївною (далі - Покупець, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Андренка Євгенія Євгенійовича (далі - Продавець, Відповідач) укладено договір купівлі продажу від №1812 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець відповідно до умов Договору оплатити та прийняти меблі (далі Товар), в кількості та за цінами зазначеними у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору ціни на кожну одиницю Товару вказуються в специфікації (рахунок до даного Договору) і встановлюються в національній валюті України.

Загальна вартість Договору, відповідно до пункту 2.2 Договору, 17'500 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору встановлено, що загальна кількість проданого Товару вказується в специфікації.

Відповідно до п. 3.2 Договору якість переданого Товару має відповідати встановленим стандартам і вимогам технічних умов, встановлених для даного виду продукції.

Цим же пунктом Договору Сторони погодили перелік, кількість і ціну Товару, що підлягає поставці за Договором.

Аналогічні дані щодо Товару зазначені у Рахунку-фактурі № 1812 від 01.07.2025, виписаному Продавцем.

Згідно з п. 2.1 Договору вказаний Рахунок-фактура № 1812 від 01.07.2025 вважається також специфікацією до Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору Продавець зобов`язується передати Покупцеві Товар протягом 14 робочих днів від дати зарахування на розрахунковий рахунок Продавця оплати, передбаченої п. 5.2 цього Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору передбачено обов`язок Покупця здійснити 100% оплату вартості Товару на банківський рахунок Продавця.

02 липня 2025 року Позивач сплатила на банківський рахунок Відповідача передоплату у розмірі 100% ціни Товару за Договором 17'500 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією № 7.

Як зазначає Позивач, згідно з п. 4.1 Договору Відповідач був зобов`язаний здійснити поставку Товару у строк до 22 липня 2025 року включно.

Станом на 03 вересня 2025 року Відповідач свої зобов`язання щодо поставки Товару не виконав.

Відповідно до п. 8.2 Договору цей Договір може бути достроково припинений будь-якою з Сторін на законно визначених підставах, зокрема: порушення обов`язків згідно даного Договору; несплата погодженої ціни; затримка поставки Товару з вини Продавця; банкрутство.

04 вересня 2025 року Позивач звернулася до Відповідача з письмовою вимогою поставити Товар до 05 вересня 2025 року та сплатити неустойку у розмірі 7525 грн за порушення строків поставки Товару, а в разі невиконання Відповідачем обов`язку з поставки Товару у вказаний строк, тобто до 05.09.2025 включно повідомила Відповідача про односторонню відмову від Договору на підставі п. 8.2 Договору та вимогу перерахувати на банківський рахунок Позивача грошові кошти, сплачені нею за Товар, в сумі 17'500 грн.

Позивач стверджує, що Відповідач не виконав зобов`язання про передачу Позивачу Товару станом на 05.09.2025, відтак з 06.09.2025 Договір вважається припиненим на підставі пункту 8.2 Договору.

Вказані обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд установив, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №1812 від 30.06.2025, який за своєю правової природою є Договором купівлі - продажу строком з 30.06.2025 до повного виконання своїх зобов`язань. Сплата передоплати Позивачем Відповідачу у розмірі 100% підтверджується Платіжною інструкцією № 7, згідно з якою Відповідач продав Позивачу меблі на загальну суму 17'500 грн. Проте вказаний товар не був переданий Відповідачем.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1 Договору Відповідач був зобов`язаний здійснити поставку Товару у строк до 22 липня 2025 року включно.

Позивач зазначає, що Відповідач свої зобов`язання щодо поставки Товару так і не виконав. Доказів, які б спростували вказані твердження Позивача, Відповідачем не надано.

Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення Відповідачем строків поставки Товару.

Відповідно до п. 8.2 Договору цей Договір може бути достроково припинений будь-якою з Сторін на законно визначених підставах, зокрема: порушення обов`язків згідно даного Договору; несплата погодженої ціни; затримка поставки Товару з вини Продавця; банкрутство.

Враховуючи встановлені судом обставини та вказані вище умови договору, з 06.09.2025 Договір вважається припиненим на підставі пункту 8.2 Договору.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 570 ЦК України визначено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, відповідно до положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). На відміну від завдатку аванс - це спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов`язку платити та виконує функцію попередньої оплати.

Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Проте, як убачається з матеріалів справи, Відповідачем не було повернуто грошові кошти в сумі 17'500 грн.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку Позивача факту порушення Відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки Відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 17'500 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі 7875 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7.3 Договору за порушення термінів передачі меблів Продавець виплачує Покупцеві неустойку в розмірі 1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочки.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 ЦК України).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Оскільки Договір припинив свою чинність 06 вересня 2025 року у зв`язку з односторонньою відмовою Позивачки від Договору на підставі пункту 8.2 Договору, остання мала право нарахувати неустойку за порушення строку поставки Товару у строк до 05.09.2025 включно.

Відтак фактичне прострочення поставки Товару тривало (до моменту розірвання Договору Позивачкою, а саме 06.09.2025) 45 календарних днів (з 23.07.2025 по 05.09.20252).

Перевіривши розрахунок неустойки суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично правильним та відповідає умовам договору, тому позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача неустойки у розмірі 7875 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати Позивача зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Андренко Євгенія Євгенійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сидорчук Катерини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) 17'500 грн основного боргу, 7875 грн неустойки, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець Сидорчук Катерина Миколаївна ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Фізична особа-підприємець Андренко Євгеній Євгенійович ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя І.В. Трофімов