ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.11.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/871/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярко-ІФ"
до відповідача: Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 17 "Ромашка" Івано-Франківської міської ради
про стягнення заборгованості в сумі 327 582 грн 09 коп.
установив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Ярко-ІФ" з позовною заявою до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №17 Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості за договором підряду від 20.09.2025 № 20-09 у сумі 327 582 грн 98 коп., з яких: 216 810 грн 53 коп. - основна заборгованість, 11 137 грн 53 коп. - 3% річних, 44 781 грн - інфляційні втрати, 39 676 грн 33 коп.- пеня, 15 176 грн 70 коп. - штраф.
Вирішення судом процесуальних питань.
13.10.2025 суд ухвалив рішення відповідно до якого позов ТОВ "Ярко-ІФ" до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №17 Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 327 582 грн 09 коп. задовольнив частково. Ухвалив стягнути з Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №17 Івано-Франківської міської ради на користь ТОВ "Ярко-ІФ" 216 810 грн 53 коп. заборгованості, 11 119 грн 71 коп. 3% річних, 44 257 грн 82 коп. інфляційних втрат, а також 3 266 грн 25 коп. судового збору. Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 39 676 грн 33 коп. пені, 15 176 грн 70 коп. штрафу, 17 грн 82 коп. 3 % річних та 523 грн 18 коп. інфляційних втрат.
Відповідно до ч.3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про розгляд заяви ТОВ "Ярко ІФ" без повідомлення учасників справи.
24.11.2025 суд ухвалив додаткове рішення.
Позиція позивача.
Подана заява мотивована тим, що через неправомірні дії відповідача позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, внаслідок чого поніс витрати, пов"язані з наданням професійної правничої допомоги. Зазначив, що вартість таких витрат становить 15 000 грн. В підтвердження понесених витрат подав Договір про надання правничої допомоги №01/07/3-2025 від 07.07.2025, Акт виконаних робіт від 28.10.2025.
Позиція відповідача.
Обставини справи, оцінювання доказів.
07.07.2025 ТОВ "Ярко ІФ" (клієнт) та Адвокатське бюро "Григорія Голуба "Прайм" уклали договір про надання правничої допомоги № 01/07/3-2025 (далі- Договір), відповідно до якого адвокатське бюро зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту, зокрема представляти його інтереси в господарських судах.
Відповідно до п. 4.1 Договору юридичну допомогу, що надається Адвокатським бюро "Григорія Голуба "Прайм", клієнт оплачує у розмірі, що визначений актом виконаних робіт (наданих послуг).
Інтереси позивача під час розгляду цієї справи представляв адвокат Голуб Г. С. згідно з ордером серії АТ № 1107486 від 18.07.2025.
Відповідно до п.7.1. договору, цей Договір укладений на строк до 31 грудня 2025 року та набирає чинності з моменту його підписання.
Як стверджує заявник на виконання умов договору Адвокат надав послуги з представництва його інтересів у суді на суму 15 000 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт від 28.10.2025, копія якого долучена до матеріалів справи.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).
Згідно зі ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Разом з тим, згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 зазначеного Кодексу).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Як вбачається з поданого заявником Акта виконаних робіт, адвокат надав такі послуги:
1) зустрічі із клієнтом, узгодження правової позиції з клієнтом 1 000 грн,
2) ознайомлення з матеріалами справи 1 500 грн,
3) підготовка претензії 2 000 грн,
4) підготовка та подання позовної заяви 5 000 грн,
5) підготовка клопотань, заяв - 2 500 грн,
6) представництво у суді - 3 000 грн (за кожне судове засідання 1 000 грн), орієнтовно три судові засідання.
Оцінюючи витрати позивача з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд зазначає, що вказані в пунктах 1, 2, 3 Акта виконаних робіт послуги стосуються одного і того ж виду правничої допомоги та є складовими підготовчого етапу подання позову і за своїм змістом охоплюються послугою "підготовка та подання позовної заяви", вартість якої становить 5 000 грн.
Щодо послуги зазначеної в пункті 5 розрахунку, суд вважає за доцільне відзначити про те, що під час розгляду справи представник позивача подав три заяви - заяву про усунення недоліків, які адвокат допустив при складанні позовної заяви, заяву про долучення до матеріалів справи доказів понесених судових витрат, заяви про долучення доказів та заяву про проведення засідання без участі позивача та його представника. Вказані заяви не є процесуально складними, тому суд вважає обґрунтованими витрати на підготовку цих заяв в сумі 500 грн.
Щодо участі у судових засіданнях. У справі відбулось 2 (два) судових засідання: 23.09.2025 та 13.10.2025, однак адвокат приймав участь тільки в одному підготовчому засіданні, у зв"язку з чим до задоволення належать витрати в сумі 1000 грн.
Отже, розподілу підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 6 500 грн, які включають складання та подання позовної заяви - 5 000 грн, складання заяв - 500 грн, участь у судових засіданнях - 1 000 грн.
Висновок суду.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що критеріям співмірності, пропорційності до предмета спору, розумності їх розміру та необхідності, відповідають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 500 грн 00 коп., які відповідно до приписів п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України належить покласти на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 5 400 грн 85 коп. на відповідача, 1 099 грн 15 коп. на позивача.
Керуючись статтями 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 599 (дев"ять тисяч п"ятсот дев"яносто дев"ять) грн 15 коп. покласти на позивача.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строк, визначений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Повне додаткове рішення складено 24.11.2025
Суддя Т. В. Максимів