ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/1043/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М. ,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю .

Розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_3 , м. Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю « Рафанда », м. Ужгород

про зобов`язання надати інформацію про діяльність товариства

За участю представників:

позивача - Круковська Р.І. , адвокат, ордер серії АІ №2013259 від 30.09.2025 (в режимі ВКЗ);

відповідача - Олійник Р.Б. , адвокат, ордер серії АО № 1198817 від 14.10.2025.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю « Рафанда » в якому просить суд зобов`язати відповідача протягом 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати їй належним чином засвідчені копії наступних документів:

- банківських виписок по усіх рахунках ТОВ « Рафанда », відкритих у будь-якому банку України та за кордоном, за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », з відображенням інформації, яка сума коштів станом на даний час знаходиться на відповідних рахунках;

- документів щодо усіх майнових зобов`язань, наявних у ТОВ « Рафанда » перед третіми особами за весь період діяльності товариства із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, кредитора (ів);

- документів щодо усіх майнових зобов`язань третіх осіб, кредитором за якими є ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності товариства із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, боржника (ів);

- договорів, стороною яких є ТОВ « Рафанда », що укладені за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » по даний час, з усіма додатками, додатковими угодами та документами, укладеними на їх виконання, платіжними інструкціями тощо;

- документів, що містять перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить (належало) ТОВ « Рафанда » на праві власності чи будь-якому іншому праві за весь період його діяльності;

- документів, які підтверджують наявність за весь період діяльності у ТОВ « Рафанда » рухомого та нерухомого майна на праві власності чи на будь-якому іншому праві;

- документів, що підтверджують наявність/відсутність прав третіх осіб за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » на усе рухоме та нерухоме майно ТОВ « Рафанда » (в тому числі застави);

- положення про загальні збори та про виконавчий орган ((за наявності);

- рішення загальних зборів про призначення директора (ів) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » та трудовий договір з директором (ами) (за наявності) із зазначенням строку його (їх) повноважень;

- документів щодо наявності (відсутності) обмеження у директора (директорів) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » щодо суми та/або предмету правочинів, що можуть бути укладені ним від імені ТОВ « Рафанда » з юридичними та фізичними особами;

- наказів і розпоряджень виконавчого органу ТОВ « Рафанда » прийнятих за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- документів, які підтверджують скликання загальних зборів, що відбулись за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » по даний час, та рішення загальних зборів, прийняті на відповідних зборах, що оформлені протоколами загальних зборів;

- рішень загальних зборів про розподіл чистого прибутку та виплату дивідендів за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » із доказами їх виплати учасниками товариства;

- статуту (ів) ТОВ « Рафанда » чинного (их) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » з усіма змінами, та чинного станом на даний час;

- документів про наявність/відсутність філій, представництв у ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- усіх фінансових звітностей з аудиторськими висновками, проведених у ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- фінансової звітності за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби ;

- декларації з податку на прибуток за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- документів про видачу та відкликання за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » усіх довіреностей будь-яким третім особам, в т. ч. яким надано повноваження щодо розпорядження активами чи грошовими коштами ТОВ « Рафанда », а також примірників зазначених довіреностей;

- усіх документів, що знаходяться у відповідних судових справах, стороною в яких є ТОВ « Рафанда », із зазначенням номерів судових справ, суду в якому розглядається відповідний спір, предмету позову;

- наявних ліцензій за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- документів щодо забезпечення доступу (в режимі перегляду) до облікової бази даних ТОВ « Рафанда », яка використовується останнім для податкової та іншої фінансової звітності.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1043/25 визначено головуючого суддю Лучка Р.М. , що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22 вересня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначив у справі підготовче засідання на 15 жовтня 2025 року.

Підготовче засідання відкладалося до 29.10.2025 у зв`язку з необхідністю вирішення питання прийняття поданого відповідачем відзиву на позов.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою від 29 жовтня 2025 року суд постановив підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 20 листопада 2025 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позовній заяві та відповіді на відзив підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримує наведені у відзиві на позов аргументи та заперечує проти задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Товариства надати інформацію, яка не передбачена у ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»

В порядку ст. 240 ГПК України скорочене рішення (вступна та резолютивна частини) проголошена судом в судовому засіданні 20.11.2025 року.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем корпоративних прав позивача, як учасника ТОВ « Торгтехнобуд » з розміром частки у статутному капіталі 50,0% на отримання інформації про господарську діяльність товариства, що полягає у ненаданні відповіді на надіслані на юридичну та електронну адреси Товариства листи-запити від 22.07.2025 та №1/06 від 05.08.2025, у зв`язку з чим ОСОБА_3 просить суд зобов`язати ТОВ « Торгтехнобуд » протягом 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати їй належним чином засвідчені копії документів, перелік яких зазначений у прохальній частині позовної заяви.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідач згідно з поданим суду відзивом на позов від 14.10.2025 заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що нормами чинного законодавства чітко встановлений перелік документів, що в обов`язковому порядку підлягають зберіганню товариством, а положеннями статуту, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства не встановлювався жодний перелік документів, що підлягає зберіганню товариством.

У зв`язку з викладеним вважає очевидним, що частина витребуваних документів не належить до переліку тих документів, які мають в обов`язковому порядку зберігатися, надаватися товариством учаснику, а відтак і суд не має підстав для ухвалення рішення про зобов`язання підприємства надати учаснику вищевказані документи.

Зокрема, вважає, що у Товариства відсутній обов`язок зберігати та надавати учаснику наступний перелік спірних у цій справі документів:

- банківських виписок по усіх рахунках, відкритих у будь-якому банку України та за кордоном, за весь період діяльності, з відображенням інформації, яка сума коштів станом на даний час знаходиться на відповідних рахунках;

- документів щодо усіх майнових зобов`язань, наявних у відповідача перед третіми особами за весь період діяльності, із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, кредитора (ів);

- документів щодо усіх майнових зобов`язань третіх осіб, кредитором за якими є відповідач за весь період діяльності, із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, боржника (ів);

- усіх діючих договорів, стороною яких є відповідач, що укладені за весь період діяльності, з усіма додатками, додатковими угодами та документами, укладеними на їх виконання, платіжними інструкціями тощо;

- документів, що містять перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить (належало) відповідачу на праві власності чи будь-якому іншому праві за весь період діяльності поквартально;

- документи, що підтверджують наявність/відсутність прав третіх осіб за весь період діяльності поквартально на усе рухоме та нерухоме майно відповідача (в тому числі застави);

- трудовий договір з директором (ами) (за наявності) із зазначенням строку його (їх) повноважень;

- документів щодо наявності (відсутності) обмежень у директора (директорів) за весь період діяльності щодо суми та/або предмету правочинів, що можуть бути укладені ним від імені відповідача з юридичними та фізичними особами;

- документів, які підтверджують скликання загальних зборів, що відбулись за весь період діяльності;

- документів, щодо виплати дивідендів учасникам товариства;

- документів про видачу та відкликання за весь період діяльності усіх довіреностей будь-яким третім особам, в т.ч. яким надано повноваження щодо розпорядження активами чи грошовими коштами відповідача , а також примірників зазначених довіреностей;

- усіх документів, що знаходяться у відповідних судових справах, стороною в яких є відповідач, із зазначенням номерів судових справ, суду в якому розглядається відповідний спір, предмету позову;

- наявних ліцензій за весь період діяльності;

- документів щодо забезпечення доступу (в режимі перегляду) до облікової бази даних відповідача, яка використовується останнім для податкової та іншої фінансової звітності.

В даному аспекті наголошує, що ч. 1 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначає строки та обсяг таких документів, зокрема, товариство зобов`язане зберігати річну фінансову звітність та зберігати документи, що підтверджують права товариства на майно, яким воно володіє або користується, тобто йдеться про наявне право власності чи інше речове право на майно, а не про інформацію, яке майно колись перебувало у власності чи користуванні.

Таким чином вважає, що вимога позивача надати документи про майно «яке належало» товариству в минулому виходить за межі ч. 1 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», як і виходить за межі вимога про надання фінансової звітності за попередні періоди.

За позицією відповідача, вихід за межі таких вимог базується на відсутності обов`язку у відповідача зберігати зазначені документи, у зв`язку з чим вважає, що позивач неправомірно розширює законодавчо визначений обов`язок товариства щодо зберігання та надання документів, і його позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідь на відзив.

Позивачем відповідно до поданої суду відповіді на відзив від 20.10.2025 викладено власні міркування та аргументи щодо зазначених у відзиві на позов заперечень відповідача, за якими зазначає, що фактично у відзиві на позов відповідач визнав позовні вимоги щодо надання належним чином засвідчених копій наступних документів:

- документів, які підтверджують наявність поквартально у відповідача рухомого та нерухомого майна на праві власності чи на будь-якому іншому праві;

- положення про загальні збори та про виконавчий орган (за наявності);

- рішення загальних зборів про призначення директора (ів);

- наказів і розпоряджень виконавчого органу відповідача;

- рішень загальних зборів про розподіл чистого прибутку, із доказами їх виплати учасниками товариства;

- статуту (ів) відповідача, чинного (их) з усіма змінами, та чинного станом на даний час;

- документів про наявність/відсутність філій, представництв у відповідача поквартально;

- усіх фінансових звітностей та декларацій з податку на прибуток.

У зв`язку з цим вважає, що твердження відповідача в частині документів, що не підлягають витребуванню є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не знаходять свого підтвердження.

З посиланням на правові позиції Верховного Суду від 21.05.2025 року у справі №922/3416/24, від 09.07.2025 у справі № 927/401/24 доводить, що закон встановлює для юридичної особи імперативний обов`язок щодо надання її учаснику (засновнику) будь-якої інформації щодо діяльності (у тому числі і господарської) товариства, а перелік документів, що містять таку інформацію, не є вичерпним.

Звертає увагу, що усі документи, належним чином засвідчені копії яких запитуються позивачем, підпадають під відповідні категорії, визначені у ч. 1 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», на підтвердження чого до відповіді на відзив долучено порівняльну таблицю з правовими підставами надання документів по кожному пункту окремо.

З посиланням на ч. 3 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою Відповідальністю» стверджує, що документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства, а відтак, відмова у наданні документів за попередні періоди, якщо вони підлягають зберіганню, є безпідставною.

Резюмуючи наведене вважає, що з урахуванням часткового визнання позовних вимог відповідачем, останнім не доведено необхідності відмови у наданні витребуваних документів.

Заперечення.

Відповідачем не подано заперечення на відповідь на відзив у розумінні ст. 167 ГПК України.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб - підприємців та громадський формувань (витяг від 04.09.2025) Товариство з обмеженою відповідальністю « Рафанда » (відповідач) є юридичною особою, учасниками Товариства є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (позивач у справі), з розмірами часток учасників - по 5 750 000,00 грн у кожного, що визнається сторонами у справі.

Відповідно до п. 3.1. Статуту ТОВ « Рафанда » (затвердженого загальними зборами учасників Товариства від 13.09.2022 (протокол №1/2022)) учасниками Товариства визнаються фізичні та юридичні особи, які набули права власності на частку в Статутному капіталі Товариства.

Учасник Товариства має право брати участь в управлінні Товариством в порядку, визначеному його Статутом; брати участь в розподілі прибутку Товариства та одержувати його частку (дивіденди); одержувати інформацію про діяльність Товариства, знайомитися з річним балансом, даними бухгалтерської та іншої звітності, іншою документацією Товариства, що стосується його діяльності; вийти в установленому порядку з Товариства; у випадку ліквідації Товариства отримати частину вартості його майна пропорційно розміру своєї частки у Статутному капіталі Товариства; укладати корпоративний договір (п. 3.2. Статуту).

22 липня 2025 року ОСОБА_3 через свого представника - адвоката Адвокатського об`єднання « Агард » Круковську Р.І. звернулася до ТОВ « Рафанда » з листом-запитом від 22.07.2025 в якій просила надати інформацію про діяльність Товариства, зокрема:

- належним чином засвідчені копії банківських виписок по усіх рахунках ТОВ « Рафанда », відкритих у будь-якому банку України та за кордоном, за весь період існування товариства, з відображенням інформації, яка сума коштів станом на даний час знаходиться на відповідних рахунках;

- інформацію щодо усіх майнових зобов`язань, наявних у ТОВ « Рафанда », перед третіми особами за весь період існування товариства, із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, кредитора (ів);

- інформацію щодо усіх майнових зобов`язань третіх осіб, кредитором за якими є ТОВ « Рафанда », за весь період існування товариства, із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, боржника (ів);

- належним чином засвідчені копії договорів, стороною яких є ТОВ « Рафанда », що укладені за весь період існування товариства, з усіма додатками, додатковими угодами та документами, укладеними на їх виконання, платіжними інструкціями тощо;

- перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить (належало) ТОВ « Рафанда » на праві власності чи будь-якому іншому праві за весь період існування товариства поквартально;

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують наявність за весь період існування товариства поквартально у ТОВ « Рафанда » рухомого та нерухомого майна на праві власності чи на будь-якому іншому праві;

- інформацію щодо наявності/відсутності прав третіх осіб за весь період існування товариства на усе рухоме та нерухоме майно ТОВ « Рафанда » (в тому числі застави), та документи, які підтверджують відповідне;

- належним чином засвідчені копії положення про загальні збори та про виконавчий орган (за наявності);

- рішення Загальних Зборів про призначення директора (ів) за весь період існування товариства та трудовий договір з директором (ами) (за наявності) із зазначенням строку його (їх) повноважень;

- інформацію щодо того чи є (були) обмеження у директора (ів) за весь період існування товариства щодо суми та/або предмету правочинів, що можуть бути укладені ним від імені ТОВ « Рафанда » з юридичними та фізичними особами;

- належним чином засвідчені копії наказів і розпоряджень виконавчого органу товариства, прийнятих за весь період існування товариства;

- інформацію про всі загальні збори, які скликались за весь період існування товариства, та рішення, які на них були прийняті;

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують скликання загальних зборів, що відбулись за весь період існування товариства, та рішення загальних зборів, прийняті на відповідних зборах, що оформлені протоколами загальних зборів;

- належним чином засвідчені копії рішень загальних зборів про розподіл чистого прибутку та виплату дивідендів за весь період існування товариства, із доказами їх виплати учасниками товариства;

- належним чином засвідчену (і) копію (ї) статуту (ів) ТОВ « Рафанда », чинну (і) за весь період існування товариства з усіма змінами, та чинну станом на даний час (липень 2025 року);

- інформацію про наявність/відсутність філій, представництв у ТОВ « Рафанда » за весь період існування товариства;

- належним чином засвідчені копії усіх фінансових звітностей з аудиторськими висновками, проведених у ТОВ « Рафанда » за весь період існування товариства;

- належним чином засвідчені копії фінансових звітностей за весь період існування товариства, що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби ;

- належним чином засвідчені копії декларації з податку на прибуток за весь період існування товариства;

- інформацію про видачу та відкликання за весь період існування товариства усіх довіреностей будь-яким третім особам, в т. ч. яким надано повноваження щодо розпорядження активами чи грошовими коштами ТОВ « Рафанда », із наданням належним чином засвідчених їх примірників;

- інформацію щодо наявності/відсутності судових справ, стороною в яких є ТОВ « Рафанда », із зазначенням номерів судових справ, суду в якому розглядається відповідний спір, предмету позову та наданням усіх документів, що знаходяться у відповідній судовій справі;

- інформацію щодо наявних ліцензій за весь період існування товариства, із наданням належним чином їх засвідчених копій;

- доступ, в режимі перегляду, до облікової бази даних ТОВ « Рафанда », яка використовується ТОВ для податкової та іншої фінансової звітності.

На підтвердження надіслання позивачем листа-запиту від 22.07.2025 на зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну адресу відповідача ( 88000, м. Ужгород, Слов`янська Набережна, буд. 13 ) суду надано копії фіскального чеку від 22.07.2025, опису вкладення у цінний листа від 22.07.2025 та поштової накладної за трек-номером відправлення 595, а згідно з долученим до позову трекінгу відстеження даного рекомендованого відправлення від 12.09.2025, останнє було повернуто позивачу без вручення відповідачу із зазначенням причини невручення: «Закінчення встановленого терміну зберігання».

В подальшому - 05.08.2025, аналогічний листу від 22.07.2025 за змістом запитуваної інформації адвокатський запит від 05.08.2025 за №1/06 було повторно надіслано представником позивача на юридичну адресу відповідача, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями фіскального чеку від 05.08.2025, опису вкладення в цінний лист від 05.08.2025, поштової накладної 326.

Відповідно до трекінгу відстеження від 28.08.2025, рекомендоване відправлення за трек-номером 326 було повернуто позивачу без вручення відповідачу із зазначенням причини невручення: «Закінчення встановленого терміну зберігання».

Згідно з долученою до позову роздруківкою сторінки електронної пошти з електронного поштового сервісу Gmail, адвокатський запит №1/06 від 05.08.2025 також надсилався представником позивача на зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу електронної пошти відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_7

У відповідь на означений адвокатський запит ТОВ « Рафанда » листом від 27.08.2025 за №1 відмовило позивачу у наданні запитуваних інформації та документів з посиланням на Положення про забезпечення захисту інформації, що становить комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ « Рафанда » та на ту обставину, що така інформація відновиться до інформації з обмеженим доступом.

Наведені обставини слугували підставою для звернення ОСОБА_3 з даним позовом до суду з метою захисту права на інформацію про господарську діяльність Товариства-відповідача учасником якого є позивач в справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Згідно з частиною першою статті 96-1 ЦК України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Пунктами 1, 5 частини третьої статті 96-1 ЦК України встановлено, що учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом: брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом; одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом.

Пунктом 5 частини першої статті 116 ЦК України встановлено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Абзацом четвертим пункту 3.2. Статуту ТОВ « Рафанда » визначено право учасника Товариства одержувати інформацію про діяльність Товариства, знайомитися з річним балансом, даними бухгалтерської та іншої звітності, іншою документацією Товариства, що стосується його діяльності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасники товариства мають право, зокрема, отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.

За встановленими у справі обставинами, позивачка, як учасник ТОВ « Рафанда » двічі (22.07.2025 та 05.08.2025) зверталася до Товариства із запитами (лист від 22.07.2025, адвокатський запит від 05.08.2025 за №1/06) про надання інформації про діяльність Товариства, зазначаючи у таких запитах перелік інформації та документів, які відповідний учасник вважає за необхідне отримати від Товариства, як один із власників останнього.

Ненадання відповіді на перший запит та відмова відповідача у наданні документів за адвокатським запитом слугували підставою звернення позивачки з цим позовом до суду, а відповідно до заперечень проти заявлених у цій справі позовних вимог Товариство зазначає, що частина витребуваних документів не належить до переліку тих документів, які мають в обов`язковому порядку зберігатися, надаватися товариством учаснику, як і невідповідною, за позицією ТОВ « Рафанда » є вимога учасника про надання документів про майно та фінансової звітності за попередні періоди з огляду на відсутність обов`язку у відповідача зберігати зазначені документи.

Частиною першою статті 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що товариство зобов`язано зберігати такі документи:

1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника);

2) статут товариства та зміни до статуту;

3) протоколи загальних зборів учасників;

4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них;

5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття);

6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства;

7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг;

8) річну фінансову звітність;

9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам;

10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів;

11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства;

12) документи, що підтверджують права товариства на майно;

13) документи бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 43 Закону «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою.

В аспекті заявлених у цій справі позовних вимог та заперечень проти позову суд звертає увагу відповідача, що одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема правомочностей на участь в управлінні господарською організацію.

Відтак внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права.

Наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №906/157/19, від 21.01.2020 у справі №906/157/19, від 03.12.2020 у справі №910/13808/19, від 24.12.2020 у справі №911/73/20, від 29.08.2024 у справі №922/169/24, від 21.05.2025 у справі №922/3416/24, від 09.07.2025 у справі №927/401/24.

Так, зокрема у постанові від 21.05.2025 у справі №922/3416/24 Верховний Суд вказав, що «…зі змісту норм статей 5, 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю« у сукупності із положеннями статей 96-1, 116 ЦК України вбачається, що закон встановлює для юридичної особи імперативний обов`язок щодо надання її учаснику (засновнику) будь-якої інформації щодо діяльності (у тому числі і господарської) товариства. При чому перелік документів, що містять таку інформацію, не є вичерпним.

У розрізі наведеного колегія суддів ураховує, що частина перша статті 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» містить перелік документів з якого неможливо однозначно та вичерпно встановити усі конкретно визначені документи (назви таких), до яких товариство зобов`язано надати доступ його учаснику/учасникам (засновнику/засновникам), адже деякі з пунктів є загальною назвою пакета документів (зокрема, але не виключно, документи звітності; документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; документи бухгалтерського обліку), а деякі з них взагалі є відсилочними нормами (зокрема, «інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства»)».

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 09.07.2025 у справі №927/401/24 виснував, що положення статті 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не містять вичерпного переліку документів, які стосуються його діяльності, і відповідно, право на ознайомлення з якими має його учасник, адже у вказаній нормі наведені як конкретні документи, що мають бути надані учаснику, наприклад статут товариства, протоколи загальних зборів учасників, так і групи документів, що можуть формуватися у зв`язку зі здійснюваною товариством діяльністю у певній сфері (документи бухгалтерського обліку, правовстановлюючі документи, інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства тощо), однак чіткий перелік яких недоцільно унормовувати через те, що назва, вид, форма, відповідних документів, встановлюються іншими нормативними актами, а господарська діяльність товариства потребує гнучкого регулювання.

З огляду на викладене, для з`ясування питання чи має учасник товариства право на ознайомлення з певним запитуваним ним документом, який прямо не визначений в статуті товариства та в Законі України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», вирішальне значення має з`ясування обставин того, чи підпадає запитуваний документ під певну категорію, що наведені у частині першій статті 43 указаного Закону. У випадку якщо певний документ підпадає під загальну категорію документів, учасник товариства має право на доступ до нього.

Надаючи оцінку заявленим у цій справі вимогам судом встановлено, що наведений в прохальній частині позову перелік документів є деталізованим і конкретизованим, в той же час, в повній мірі не відповідає наведеному в ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» переліку документів, які товариство повинно зберігати і до яких зобов`язане забезпечити кожному учаснику (його представнику) доступ та на вимогу учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів.

Так, зокрема, ні приписами Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ні положеннями Статуту ТОВ « Рафанда » не визначено обов`язку зберігання Товариством документів, які підтверджують скликання загальних зборів, поквартального обліку рухомого чи нерухомого майна, документів, що знаходяться у судових справах, стороною в яких є (було) Товариство та переліку належного відповідачу рухомого та нерухомого майна.

Приймаючи до уваги ймовірну наявність у відповідача відповідних документів, суд, при цьому, не може ухвалювати рішення, яке матиме умовний характер, а його виконання залежатиме від рівня організації внутрішньої господарської діяльності на Товаристві-відповідача.

При цьому, суд враховує, що право учасника на обізнаність з інформацією про наявність/відсутність у ТОВ « Рафанда » рухомого та нерухомого майна, судові провадження за участю Товариства та рішення вищого органу управління Товариством в спірному випадку буде реалізоване шляхом надання Товариством:

- документів, які підтверджують наявність за весь період діяльності у ТОВ « Рафанда » рухомого та нерухомого майна на праві власності чи на будь-якому іншому праві;

- рішення загальних зборів учасників ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », що оформлені протоколами загальних зборів;

- інформації про наявність судових справ, стороною у яких є ТОВ « Рафанда », із зазначенням номерів судових справ, суду в якому розглядається відповідний спір, предмету позову, - а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення судом.

Окрім того, суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» управління поточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом товариства, який за змістом ч. 2 даної статті Закону та положень п. 6.3. Статуту Товариства наділений компетенцією вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

З урахуванням наведеного суд вважає, що надання доступу до облікової бази даних ТОВ « Рафанда », яка використовується ТОВ для податкової та іншої фінансової звітності не є визначеним у ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» способом отримання інформації про діяльність Товариства його учасником, по суті може вважатися втручанням одного з учасників Товариства в компетенцію виконавчого органу поза межами реалізації своїх повноважень контролю за виконавчим органом, якими наділені загальні збори учасників, а не кожен учасник Товариства окремо.

Надаючи оцінку заявленим відповідачем запереченням проти позову з посиланням на те, що положеннями статуту, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства не встановлювався жодний перелік документів, що підлягає зберіганню товариством, суд враховує позицію Верховного Суду, який у постанові від 24.12.2020 у справі №911/73/20 наголосив, що учасник має безумовне право на доступ до документів, перелічених у статті 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а товариство не може звужувати це право внутрішніми документами чи відсутністю конкретизації запиту.

При цьому, суд приймає до уваги, що запитувані позивачем від відповідача документи в частині:

«- банківських виписок по усіх рахунках ТОВ « Рафанда » відкритих у будь-якому банку України та за кордоном за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », з відображенням інформації, яка сума коштів на дату надання інформації знаходиться на відповідних рахунках;

- документів щодо усіх майнових зобов`язань, наявних у ТОВ « Рафанда », перед третіми особами за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, кредитора (ів);

- документів щодо усіх майнових зобов`язань третіх осіб, кредитором за якими є ТОВ « Рафанда », за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, боржника (ів);

- договорів, стороною яких є ТОВ « Рафанда », що укладені за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », з усіма додатками, додатковими угодами та документами щодо їх виконання;

- документів, які підтверджують наявність за весь період діяльності у ТОВ « Рафанда » рухомого та нерухомого майна на праві власності чи на будь-якому іншому праві;

- документи, що підтверджують наявність/відсутність прав третіх осіб за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » на усе рухоме та нерухоме майно ТОВ « Рафанда » (в тому числі застави);

- положення про загальні збори та про виконавчий орган (за наявності);

- рішення загальних зборів про призначення директора (ів) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » та трудовий договір з директором (ами) (за наявності) із зазначенням строку його (їх) повноважень;

- документів щодо наявності (відсутності) обмежень у директора (директорів) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » щодо суми та/або предмету правочинів, що можуть бути укладені ним від імені ТОВ « Рафанда » з юридичними та фізичними особами;

- наказів і розпоряджень виконавчого органу ТОВ « Рафанда », прийнятих за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- рішення загальних зборів учасників ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », що оформлені протоколами загальних зборів;

- рішень загальних зборів про розподіл чистого прибутку та виплату дивідендів за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », із доказами їх виплати учасникам товариства;

- статуту (ів) ТОВ « Рафанда », чинного (их) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » з усіма змінами, та чинного станом на даний час;

- документів про наявність/відсутність філій, представництв у ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- річних фінансових звітностей з аудиторськими висновками, проведених у ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- фінансової звітності, що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби ;

- декларацій з податку на прибуток;

- документів про видачу та відкликання за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » усіх довіреностей будь-яким третім особам, в т.ч. яким надано повноваження щодо розпорядження активами чи грошовими коштами ТОВ « Рафанда », а також примірників зазначених довіреностей;

- інформацію про наявність судових справ, стороною у яких є ТОВ « Рафанда », із зазначенням номерів судових справ, суду в якому розглядається відповідний спір, предмету позову;

- наявних ліцензій за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », - відповідають визначеним у ч. 1 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» критеріям, а відтак, Товариство невправі обмежувати учасника у доступі до інформації, яка стосується майна Товариства (в тому числі наявних ліцензій), наявних у третіх осіб прав на таке майно; грошових коштів; даних бухгалтерського обліку Товариства (дебіторської та кредиторської заборгованостей); фінансової та податкової звітності; документів, що регулюють діяльність виконавчого органу; рішень загальних зборів учасників; наявних у Товариства господарських зобов`язань.

В даному аспекті судом враховуються також правові висновки, що викладені Верховним Судом у постанові від 21.05.2025 у справі №922/3416/24, за якими відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України ) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

У контексті наведеного суд відзначає, що учасник Товариства з огляду на положення статей 5, 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та статей 96-1, 116 ЦК України має безумовне право на отримання інформації про діяльність товариства, у тому числі і господарської, у процесі здійснення якої вчиняються господарські операції, внаслідок яких відбувається реальний рух активів.

Окрім того у постанові у справі №911/73/20 від 24.12.2020 Верховний Суд, зокрема, зазначив про те, що доводи скаржника про те, що вимога про надання документів бухгалтерського обліку відсутня в чинному законодавстві, вже були відхилені апеляційним господарським судом з посиланням на п. 13 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яким в контексті з ч. 5 даної статті передбачено право учасника вимагати бухгалтерські документи без обмеження їх переліку та видів.

Національним положенням (стандартом) бухгалтерської звітності 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, встановлено, що національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Національного положення (стандарту) фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №906/157/19, де за результатами розгляду судового спору відповідача було зобов`язано надати документи бухгалтерського обліку без визначення переліку.

До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №910/13808/19.

З огляду на зміст правового регулювання пункту 5 частини першої статті 116 ЦК, пункту 2 частини першої статті 5, статті 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яке закріплює право учасника товариства отримувати інформацію про господарську діяльність товариства, вищенаведену практику застосування таких норм судом касаційної інстанції, суд надає перевагу розширеному тлумаченню такого права учасника, зміст якого полягає в можливості ознайомлення учасником з будь-якими документами, які містять інформацію про господарську діяльність товариства без обмеження переліку та видів відповідних документів (з урахуванням наведених вище висновків щодо часткової відмови у задоволенні позову), проте з урахуванням визначених у ч. 3 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» строків зберігання таких документів.

Так, відповідно до ч. . 3 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства.

Відповідний Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів (надалі - Перелік) затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 за №578/5 (із змінами) та відповідно до п. 1.4. Переліку він є нормативно-правовим актом, призначеним для використання всіма організаціями при визначенні строків зберігання документів, їх відборі на постійне та тривале (понад 10 років) зберігання (далі - архівне зберігання) або для знищення.

Строки зберігання документів, визначені в цьому Переліку, є мінімальними, їх не можна скорочувати. Продовження в організаціях строків зберігання документів, передбачених цим Переліком, допускається у випадках, якщо ця потреба спричинена специфічними особливостями роботи конкретної організації. Строки зберігання типових документів на електронних носіях відповідають строкам зберігання аналогічних документів на паперових носіях (п.п. 1.7., 1.8. Переліку).

За змістом п. 2.10 Переліку строки зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, внесків, інших обов`язкових платежів, розраховуються з дня подання податкової чи іншої звітності, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого Податковим кодексом України граничного строку подання такої звітності.

В пункті 311 розділу 4.2. Бухгалтерський облік та звітність Переліку визначено строки зберігання документів фінансової звітності з примітками до неї, зокрема, що стосується відповідача (яким не надано суду доказів створення в його діяльності документів Національного архівного фонду ), строки зберігання річної та консолідованої річної звітності визначено - до ліквідації організації, квартальної звітності - 5 років (у випадку наявності річних звітів), місячної звітності (у випадку наявності річних та квартальних звітів) - 1 рік.

Крім того, у пунктах 283, 284 розділу 3.3. Оподаткування та справляння обов`язкових платежів визначено п`ятирічний строк зберігання податкових декларацій, в тому числі, тих, що відображають звітність усіх платників податків.

Вищенаведеним спростовуються заперечення відповідача з посиланням на відсутність у Товариства обов`язку зберігати документи та, відповідно, відсутність підстав для надання учаснику фінансової звітності, інформації про майно та договори за попередні періоди, позаяк, такі доводи суперечать приписами ч. 3 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», положеннями Переліку, не підтверджуються матеріалами цієї справи, а відповідачем, в свою чергу, не подано суду доказів наявності підстав, які слугували підставою для відмови позивачу у наданні спірної інформації відповідно до листа ТОВ « Рафанда » від 27.08.2025 за №1 - Положення про забезпечення захисту інформації, що становить комерційну таємницю та конфіденційну інформацію.

Водночас, враховуючи наведені у Переліку строки зберігання документів бухгалтерського обліку (фінансової звітності та податкових декларацій), суд вважає, що до задоволення підлягають вимоги про надання фінансової звітності за 2020-2025 роки поквартально та річної фінансової звітності за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби та декларацій з податку на прибуток за 2020-2025 роки, а заперечення відповідача у цій частині (щодо відсутності обов`язку зберігання відповідних бухгалтерських документів без урахування будь-яких термінів) знаходять своє часткове підтвердження у матеріалах справи.

Суд, при цьому, також враховує, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства.

Тлумачення п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 у справі №185/446/18, від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17).

В даному випадку суперечливою, недобросовісною і такою, що не відповідає доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) слід вважати поведінку відповідача, який спершу посилається на конфіденційність інформації відповідно до «Положення» (яке не надає суду), в подальшому (після звернення з позовом до суду) заперечує проти надання учаснику Товариства частини із затребуваних останнім документів, але водночас не подає доказів виконання ним визначеного у ч.ч. 4, 5 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» обов`язку надати на запит учасника доступ до документів у безспірній частині, не наводячи конкретних мотивів такої відмови та утруднюючи таким чином можливість реалізації позивачкою права бути обізнаною з інформацією про господарську діяльність Товариства, одним із власників якого вона є.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. також постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).

За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості для реалізації стандарту більшої переконливості (такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №645/5557/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначив про те, що реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Окрім того, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у справі, позаяк саме з неправильних дій Товариства щодо порушення корпоративних прав позивача спір доведено до судового розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю « Рафанда » ( 88000, м. Ужгород, Слов`янська Набережна, буд. 13 , ) протягом 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) належним чином засвідчені копії наступних документів:

- банківських виписок по усіх рахунках ТОВ « Рафанда » відкритих у будь-якому банку України та за кордоном за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », з відображенням інформації, яка сума коштів на дату надання інформації знаходиться на відповідних рахунках;

- документів щодо усіх майнових зобов`язань, наявних у ТОВ « Рафанда », перед третіми особами за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, кредитора (ів);

- документів щодо усіх майнових зобов`язань третіх осіб, кредитором за якими є ТОВ « Рафанда », за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », із зазначенням суми боргу, підстави виникнення, боржника (ів);

- договорів, стороною яких є ТОВ « Рафанда », що укладені за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », з усіма додатками, додатковими угодами та документами щодо їх виконання;

- документів, які підтверджують наявність за весь період діяльності у ТОВ « Рафанда » рухомого та нерухомого майна на праві власності чи на будь-якому іншому праві;

- документи, що підтверджують наявність/відсутність прав третіх осіб за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » на усе рухоме та нерухоме майно ТОВ « Рафанда » (в тому числі застави);

- положення про загальні збори та про виконавчий орган (за наявності);

- рішення загальних зборів про призначення директора (ів) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » та трудовий договір з директором (ами) (за наявності) із зазначенням строку його (їх) повноважень;

- документів щодо наявності (відсутності) обмежень у директора (директорів) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » щодо суми та/або предмету правочинів, що можуть бути укладені ним від імені ТОВ « Рафанда » з юридичними та фізичними особами;

- наказів і розпоряджень виконавчого органу ТОВ « Рафанда », прийнятих за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- рішення загальних зборів учасників ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », що оформлені протоколами загальних зборів;

- рішень загальних зборів про розподіл чистого прибутку та виплату дивідендів за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », із доказами їх виплати учасникам товариства;

- статуту (ів) ТОВ « Рафанда », чинного (их) за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » з усіма змінами, та чинного станом на даний час;

- документів про наявність/відсутність філій, представництв у ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- річних фінансових звітностей з аудиторськими висновками, проведених у ТОВ « Рафанда » за весь період діяльності ТОВ « Рафанда »;

- фінансової звітності за 2020-2025 роки поквартально та річної фінансової звітності за весь період діяльності ТОВ « Рафанда », що подані до Державної служби статистики України та до Державної податкової служби ;

- декларацій з податку на прибуток за 2020-2025 роки;

- документів про видачу та відкликання за весь період діяльності ТОВ « Рафанда » усіх довіреностей будь-яким третім особам, в т.ч. яким надано повноваження щодо розпорядження активами чи грошовими коштами ТОВ « Рафанда », а також примірників зазначених довіреностей;

- інформацію про наявність судових справ, стороною у яких є ТОВ « Рафанда », із зазначенням номерів судових справ, суду в якому розглядається відповідний спір, предмету позову;

- наявних ліцензій за весь період діяльності ТОВ « Рафанда ».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Рафанда » ( 88000, м. Ужгород, Слов`янська Набережна, буд. 13 , ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

4. В решті позову - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 24 листопада 2025 року.

Суддя Лучко Р.М.