ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2025 р. Справа №907/551/14 (907/268/22)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

за участю секретаря судового засідання ТЕЛИНЬКО Я.П.

представники сторін:

прокурорка Винницька Л.М.;

від позивача Юрчак В.В. (адвокат);

від відповідача 1 Боднар М.Ю. (в порядку самопредставництва);

від третьої особи - Жуман І.Ю. (в порядку самопредставництва);

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури (вх.ЗАГС №01-05/946/25 від 31.03.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 06.03.2025 (повне рішення 07.03.2025, суддя Андрейчук Л.В.)

у справі № 907/551/14 (907/268/22)

за позовом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, Закарпатська область, Ужгородський район, селище Середнє

до відповідача-1 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Закарпатська обл., м. Ужгород

до відповідача-2 Державного підприємства Червона зірка, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Кибляри,

за участю Закарпатської обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області

за участю третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета

спору на стороні відповідача Фонду державного майна України, м. Київ

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в межах справи №907/551/14

за заявою Головного управління ДПС у Закарпатській області

про банкрутство Державного підприємстваЧервона Зірка

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №907/551/14 про банкрутство ДП Червона Зірка на стадії ліквідаційної процедури.

В межах справи про банкрутство Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП Червона Зірка права постійного користування земельною ділянкою площею 1627 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00051, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 41 та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 29.04.1992 № 11 та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП Червона Зірка права постійного користування земельною ділянкою площею 1627 гектарів землі;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП Червона Зірка права постійного користування земельною ділянкою площею 2805 гектарів землі ;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП Червона Зірка права постійного користування земельною ділянкою площею 2805 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00052, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1 та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 17.09.1992 № 15 та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування.

Позовні вимоги обгруновані тим, що відповідач-1 протиправно не прийняв рішення про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП Червона зірка, проте для цього були наявні всі підстави, зокрема, ДП Червона зірка мало заборгованість зі сплати земельного податку, що необхідно кваліфікувати як систематична несплата земельного податку в контексті п. д ст. 141 Земельного кодексу України .

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.11.2022 у справі №907/268/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.08.2023, позов задоволено частково. Місцевий та апеляційний господарські суди погодилися із доводами позивача й виснували, що внаслідок доповнення розділу Х ЗК України п. 24 у Середнянської селищної ради виникло право правомірного очікування отримати у власність всі землі сільськогосподарського призначення в межах територіальної громади, й що ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області протиправно й безпідставно не прийняло за проханням позивача необхідного розпорядчого акту про припинення за ДП Червона зірка право постійного користування землями, оскільки для цього були підстави передбачені законодавством, а саме п. д ст. 141 ЗК України, а також п. в ст. 141 ЗК України.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 12.12.2023 у справі №907/268/22 постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.11.2022 у справі №907/268/22 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Під час нового розгляду Господарський суд Закарпатської області рішенням від 06.03.2025 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП Червона зірка права постійного користування земельною ділянкою площею 1627 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00051, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 41 та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 29.04.1992 № 11 та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування; зобов`язав ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП Червона зірка права постійного користування в частині земельних ділянок які залишились у постійному користуванні ДП Червона зірка згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00051, на землі площею 1627 гектарів в межах згідно з планом землекористування, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 41 та які надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 29.04.1992 № 11, а також передати такі земельні ділянки державної власності, які знаходяться у межах плану землекористування згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00051, та які є сформованими як об`єкти цивільних прав і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за їх кадастровими номерами відповідно до приписів ст. 117 ЗК України - до земель запасу Середнянської селищної ради. Визнав протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП Червона зірка права постійного користування земельною ділянкою площею 2805 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00052, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1 та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Киблярівської сільської ради народних депутатів від 17.09.1992 №15 та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування. Зобов`язав ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП Червона зірка права постійного користування в частині земельних ділянок які залишились у постійному користуванні ДП Червона зірка згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00052, на землі площею 2805 гектарів в межах згідно з планом землекористування, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1 та які надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Киблярівської сільської ради народних депутатів від 17.09.1992 №15, а також передати такі земельні ділянки державної власності, які знаходяться у межах плану землекористування згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00052, та які є сформованими як об`єкти цивільних прав і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, до земель запасу Середнянської селищної ради. В іншій частині позовних вимог стосовно передачі до земель запасу Середнянської селищної ради земель державної власності, право власності держави на які не зареєстровані у Державному земельному кадастрі, включно із земельними ділянками під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна ДП Червона зірка, право на які переходить до територіальних громад автоматично, відмовив.

Рішення суду вмотивоване тим, що саме відповідач-1 наділений достатніми повноваженнями чітко визначати, які саме землі та земельні ділянки в межах яких площ та контурів й надалі перебувають у постійному користуванні ДП Червона зірка й звертатися до компетентного органу про припинення права постійного користування ними. Також саме відповідач-1 наділений достатніми повноваженнями, організаційно-матеріальною базою для з`ясування, за яким із двох державних актів й в яких межах ДП Червона зірка й надалі користується спірними землями.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 06.03.2025 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не доведено наявність порушеного права, а таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав та інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Також зазначає, що за приписами ст. 17 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств. Отже, наявність в державного підприємства земельної ділянки на такому правовому титулі, як право постійного користування, свідчить про неможливість переходу такої земельної ділянки у комунальну власність в силу норм ЗК України.

Апелянт стверджує, що позивачем жодним доказом не підтверджено систематичності несплати ДП Червона зірка земельного податку, саме за спірні земельні ділянки, ні при зверненні до відповідача-1, ні під час судового розгляду справи, натомість судом першої інстанції необгрунтовано взято до уваги доданий до позову лист ГУ ДПС у Закарпатській області від 21.05.2021 №7436/6/07-16-13-07, де в переліку боржників серед інших суб?єктів господарювання зафіксованою загальну суму заборгованості підприємства з земельного податку юридичних осіб в розмірі 351917,04 грн, без зазначення за які земельні ділянки мав місце факт заборгованості, періоду заборгованості та інше. Також вказує, що факт систематичності несплати земельного податку не є тим порушенням, яке фіксується територіальними органами Держгеокадастру, натомість такий контроль віднесено до повноважень податкового органу .

Зазначає, що підставою припинення постійного користування землею може слугувати ч. 1 ст. 141 ЗК України, проте лише після завершення ліквідаційної процедури, за умови відсутності покупця єдиного майнового комплексу державного підприємства або ж внесення відомостей до ЄДР про припинення юридичної особи у зв`язку з ліквідацією.

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області подало письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що касаційний суд вказав, що лише у випадку припинення у державного підприємства права постійного користування спірними земельними ділянками, що здійснюється за рішенням відповідного органу у цьому випадку - ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, спірні земельні ділянки могли б бути переданими до земель комунальної власності, а у ради виникли б відповідні права на ці земельні ділянки. Неприпинення ж такого права у державного підприємства у встановленому законом порядку не свідчить про те, що спірні земельні ділянки є комунальною власністю.

Зазначає, що ні в позовній заяві Середнянської селищної ради, ні під час розгляду цієї справи позивачем не доведено наявність порушеного у позивача права у спірних правовідносинах.

Посилається на ст. 117 ЗК України, в якій зазначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств. Отже, наявність в державного підприємства земельної ділянки на такому правовому титулі, як право постійного користування, свідчить про неможливість переходу такої земельної ділянки у комунальну власність в силу норм Земельного кодексу України.

Згідно з п. в ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій. Вважає висновки суду з помилковими, оскільки ДП Червона зірка юридично не припинило діяльність враховуючи наступне: завершення господарської діяльності банкрута закінченням технологічного циклу відповідно до ч. І ст. 59 КУзПБ не тотожне з припиненням діяльності підприємства та передбачає продовження діяльності банкрута у вигляді укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або збереження у (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується.

01.05.2025 від Закарпатської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення по справі.

09.05.2025 через систему Електронний суд представник позивача адвокат Завада Т.Д. сформував відзив на апеляційну скаргу.

15.05.2025 через систему Електронний суд представник третьої особи Шарикін Ю.В. сформував відзив на апеляційну скаргу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що письмові пояснення Закарпатської обласної прокуратури, відзиви Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області та Фонду державного майна України подано з пропуском строку на їх подання, а також відсутність клопотань про поновлення такого строку, колегія суддів дійшла висновку про залишення зазначених процесуальних документів без розгляду.

Присутні у судовому засіданні сторони виклали свої доводи, міркування та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи.

У 1992 році на підставі рішень Пацканівської та Киблярівської сільських рад народних депутатів Ужгородського району Закарпатської області радгоспу-заводу Червона зірка (в подальшому ДП Червона зірка) було видано два державні акти на право постійного користування землею (для сільськогосподарського використання), а саме:

- Державний акт серії ЗК № 012-00051 (рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів Ужгородського району Закарпатської області від 29.04.1992 № 11) на землю площею 1627 га., зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 41;

- Державний акт серії ЗК № 012-00052 (рішення Киблярівської сільської ради народних депутатів Ужгородського району Закарпатської області від 17.09.1992 № 15) на землю площею 2805 га., зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1.

03.07.2014 стосовно ДП Червона зірка відкрито провадження у справі про банкрутство. Постановою Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 ДП Червона зірка визнано банкрутом й відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №712-р Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Закарпатської області, утворено Середнянську територіальну громаду, до складу якої увійшли території колишньої Середнянської, Дубрівської, Ірлявської, Киблярівської, Пацканівської та Худлівської сільської ради. Адміністративним центром Середнянської територіальної громади визначено смт. Середнє, Ужгородського району Закарпатської області.

02.05.2022 позивач звернувся до відповідача-1 із листом за вих. № 302/01-25 в якому просив:

- припинити належне ДП Червона Зірка () право постійного користування земельною ділянкою площею 1627 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00051, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 41 та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 29 квітня 1992 року № 11 та передати вказану земельну ділянку до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування;

- припинити належне ДП Червона Зірка () право постійного користування земельною ділянкою площею 2805 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00052, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1 та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 17 вересня 1992 року № 15 та передати вказану земельну ділянку до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування.

В цьому листі позивач повідомив, що за ДП Червона зірка наявна систематична несплата земельного податку, що є підставою для припинення права постійного користування землею згідно п. д ст. 141 ЗК України. На підтвердження цього позивач послався на лист Головного управління ДПС у Закарпатській області від 21.05.2021 року № 7436/6/07-16-13-07 та лист Середнянської селищної ради від 04.06.2021 № 1067/01-23.

З листа Головного управління ДПС у Закарпатській області від 21.05.2021 № 7436/6/07-16-13-07 вбачається, що управління повідомило позивача про боргові зобов`язання ДП Червона зірка, серед яких, зокрема, наявна заборгованість за кодом 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) на суму 351 917,04 грн.

В подальшому позивач надав суду лист ГУ ДПС у Закарпатській області №3982/5/07-16-13-08-06 від 11.08.2022, у якому зазначено, що станом на 02.03.2011 у ДП Червона зірка наявні заборгованості зі сплати платежу за кодом 18010500 (Земельний податок з юридичних осіб) у розмірі 199 730,58 грн та 152 186,46 грн.

З листа Середнянської селищної ради від 04.06.2021 № 1067/01-23 вбачається, що позивач повідомив відповідача-2 про існуючу заборгованість й вимагав сплатити наявні борги до місцевого бюджету.

06.05.2022 відповідач-1 надав у своєму листі за № 18-7-0.72-1406/2-22 відповідь на лист позивача в якому, фактично, відмовив у задоволенні прохання Середнянської селищної ради. Вказаний лист мотивований, зокрема, таким:

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27.03.2019 № 302-ДК проводилася позапланова перевірка дотримання вимог земельного законодавства стосовно земельних ділянок, які знаходяться у постійному користуванні ДП Червона Зірка на території Ужгородського району Закарпатської області.

На час перевірки встановлено, що прибуток від ведення господарської діяльності не отримується, господарська діяльність ДП Червона зірка не ведеться та фінансова можливість для її відновлення відсутня. Наявні земельні ділянки під вирощування сільськогосподарських культур ДП радгосп-завод Червона зірка не використовуються, техніка відсутня, працівників, якими здійснюється обробіток земель підприємства немає, договори про спільний обробіток земельних ділянок відсутні. Не використання земельних ділянок не відповідає вимогам статей 162, 163 Земельного кодексу України, статей 35, 36, 37 Закону України Про охорону земель. Невикористання земельної ділянки, що потягло за собою її забур`янення, містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 52 Кодексу України про адміністративне правопорушення - невжиття заходів по боротьбі з бур`янами. За вказані порушення арбітражного керуючого ДП Червона зірка притягнуто до відповідальності за ст. 52 Кодекс України про адміністративне правопорушення, видано припис про усунення порушень.

Невжиття заходів по боротьбі з бур`янами, в тому числі невикористанні земельної ділянки, що призвело до її забур`янення не включено до переліку визначеного ст. 141 Земельного кодексу України.

Порушення вимог земельного законодавства, встановлені при перевірці (невикористання земельної ділянки, що потягло за собою її забур`янення та систематична несплата земельного податку) не включені до переліку визначеного ст. 143 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із змістом такого листа, вважаючи його виявом протиправної бездіяльності, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд також встановив, що під час розгляду справи Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №541-р від 13.06.2024 Про вилучення і передачу земельних ділянок у постійне користування без зміни цільового призначення, згідно з додатком 1 до якого вилучено з постійного користування державного підприємства Червона зірка земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 2705,4192 га та передано їх у постійне користування державному підприємству Фонд аграрних інвестицій без зміни цільового призначення. Наведене також підтверджується листом Фонду державного майна України №10-72-1-16924 від 20.06.2024.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Частина 2 ст. 5 ЦПК України зазначає, що, якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. (Постанова КЦС ВС від 18.06.2024 № 758/113/23 (61-18061 св 23)

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивач не довів факту порушення свого права, при цьому таке порушення має бути реальним і стосуватися конкретних, індивідуально визначених прав та інтересів особи, яка заявляє про їх порушення.

Крім того, апелянт наголошує, що відповідно до ст. 17 ЗК України передача земель державної власності у комунальну власність або навпаки здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, уповноважених розпоряджатися такими землями. До земель державної власності, які не підлягають передачі у комунальну власність, належать, зокрема, земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні державних підприємств. Отже, наявність у державного підприємства земельної ділянки на праві постійного користування унеможливлює її перехід у комунальну власність відповідно до положень ЗК України.

Також апелянт вказує, що підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою може бути ч. 1 ст. 141 ЗК України, однак лише після завершення процедури ліквідації підприємства, за умови відсутності покупця його єдиного майнового комплексу, або після внесення до ЄДР відомостей про припинення юридичної особи у зв`язку з ліквідацією.

Предметом позову у цій справі є вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо неприйняття рішення припинення належного ДП Червона зірка права постійного користування земельною ділянкою та зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП Червона зірка права постійного користування земельними ділянками та передачу земельних ділянок до земель запасу Середнянської селищної ради.

Задовольняючи частково позовні вимоги господарський суд першої інстанції з посиланням на пп. "а" п. 24 розділу X "Перехідні положення" ЗК України визначив , що у цьому випадку у позивача, як органу місцевого самоврядування, наявне "правомірне очікування" щодо передачі відповідних земельних ділянок до комунальної власності, оскільки після припинення права постійного користування державним підприємством щодо відповідних земельних ділянок, відповідні земельні ділянки будуть вважатися землями комунальної власності територіальних громад власності,

Статтею 117 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим кодексом. Частина 3 цієї статті визначає, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у державну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у державну власність.

Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених відповідно до ст. 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Отже, факт перебування земельної ділянки у постійному користуванні державного підприємства означає, що така ділянка не може бути передана у комунальну власність згідно з вимогами ЗК України.

Згідно з п. в ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

Відповідно до ч. 3, 7 ст. 62 КУзПБ індивідуально визначене майно, що належить банкруту на підставі речових прав, крім права власності і господарського відання, не може бути включене до складу ліквідаційної маси. Майно, щодо якого боржник є користувачем (за умови, що право користування не може бути відчужено згідно із законом або договором), балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Завершення господарської діяльності банкрута закінченням технологічного циклу відповідно до ч. І ст. 59 КУзПБ не тотожне з припиненням діяльності підприємства та передбачає продовження діяльності банкрута у вигляді укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або збереження у (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо.

Отже, з урахуванням наведених обставин, встановлення судом першої інстанції протиправної бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області та покладення на нього обов`язку вчинити дії щодо припинення права постійного користування земельними ділянками державного підприємства суперечить вимогам зазначеного вище законодавства.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, а тому вона підлягає задоволенню. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволені позову.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про покладення судового збору за подання апеляційної скарги на позивача.

Керуючись ст. ст 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 06.03.2025 у справі №907/551/14(907/268/22) скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути із Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (89452, Закарпатська область, Ужгородський районн, смт. Середнє, вул. Закарпатська, буд. 63, ) на користь Закарпатської обласної прокуратури (88000, м.Ужгород, вул. Коцюбинського, 2-а, ) 7 443, 00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді О.С. СКРИПЧУК

Н.М. КРАВЧУК