ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2025 р.

м. Київ

Справа № 911/2834/25

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Москалика О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 38-А, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Фурсівської сільської ради (09150, Київська обл., Білоцерківський р-н, село Фурси, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 48, )

до Приватного орендного підприємства "Раставиця" (09152, Київська обл., Білоцерківський р-н, село Трушки, площа Центральна, будинок 4, )

про скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки,

за участю представників:

прокурор: Холоденко Альона Сергіївна;

позивача: не з`явились;

відповідача: не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фурсівської сільської ради до Приватного орендного підприємства "Раставиця", в якій просить суд:

скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності Приватного орендного підприємства «Раставиця» () на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:004:0012 площею 22,8543 га (індексний номер: 56765560 від 23.02.2021); :05:007:0045 площею 19,1031 га (індексний номер: 56766916 від 23.02.2021); :05:001:0035 площею 29,3491 га (індексний номер: 56766290 від 23.02.2021).

Позов обґрунтовано тим, що відповідач незаконно набув право власності на спірні земельні ділянки і вони підлягають витребуванню з незаконного володіння відповідача на користь держави.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 29.09.2025.

Через електронну пошту 29.09.2025 від ПОП "Раставиця" надійшла заява, у якій відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу без його участі.

29.09.2025 судове засідання у справі № 911/2834/25 не відбулося у зв`язку з проблемами у роботі системи відеоконференцзв`язку, що унеможливило належну фіксацію судового засідання та проведення розгляду справи із застосуванням підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2025 призначено розгляд справи у підготовчому провадженні на 13.10.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.10.2025 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.10.2025.

У судовому засіданні 28.10.2025 прокурор підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 28.10.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Фактичні обставини справи і доводи сторін у справі

Прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави в особі Фурсівської сільської ради, зазначив, що 23.02.2021 державним реєстратором Маловільшанської сільської ради Кошовим В.П. прийнято низку рішень про державну реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки за Приватним орендним підприємством «Раставиця» (далі ПОП «Раставиця»).

Зокрема, 23.02.2021 державним реєстратором зареєстровано: - право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0012, площею 22,8543 га, що розташована на території Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області (індексний номер рішення 56765560); - право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0045, площею 19,1031 га, (індексний номер рішення 56766916); - право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0035, площею 29,3491 га, (індексний номер рішення 56766290).

Усього за ПОП «Раставиця» зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 71,3065 га.

Як убачається з матеріалів реєстраційних справ, підставами для проведення державної реєстрації державним реєстратором зазначено: витяг з Державного земельного кадастру, державний акт КВ №000011 від 07.06.1996, довідку ПОП «Раставиця» про правонаступництво від 19.02.2021, довідку Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та місті Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській області від 18.02.2021, відомості з ДЗК від 19.02.2021.

Прокурор зазначає, що колективне сільськогосподарське підприємство «Раставиця» (далі КСП «Раставиця») у 1996 році отримало державний акт на право колективної власності на землю площею 3529,2 га, до яких входили й спірні земельні ділянки, що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру №57/181-21 від 18.02.2021.

Подальше реформування сільськогосподарських підприємств, передбачене Указом Президента України №1529/99 від 03.12.1999 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки», зумовило припинення КСП «Раставиця» шляхом створення нових юридичних осіб на засадах приватної власності членів КСП. Землі, які не були включені до розпаювання, перебували у колективній власності до 01.01.2019, після чого за приписами законодавства були віднесені до земель комунальної власності відповідних територіальних громад.

З огляду на адміністративно-територіальну реформу, відповідно до постанови Верховної Ради України №807-IX від 17.07.2020 та розпорядження Кабінету Міністрів України №715-р від 12.06.2020, територія Трушківської сільської ради увійшла до складу Фурсівської територіальної громади, у зв`язку з чим Фурсівська сільська рада є органом, уповноваженим розпоряджатися спірними земельними ділянками.

Прокурор стверджує, що на момент державної реєстрації права власності за ПОП «Раставиця», а саме станом на 19.02.2021, КСП «Раставиця» було припинене, а земельні ділянки перебували у статусі земель комунальної власності територіальної громади. Тому будь-які дії щодо набуття приватного права на них потребували правових підстав, яких у ПОП «Раставиця» не існувало.

Прокурор звертає увагу, що факт правонаступництва ПОП «Раставиця» щодо КСП «Раставиця» документально не підтверджений. Передавальний акт, який є обов`язковим документом при перетворенні юридичної особи, у реєстраційній справі відсутній.

Крім того, прокурор зазначає, що склад учасників новостворених юридичних осіб не відповідав складу членів КСП. Так, за протоколом №2 від 04.03.2000, КСП «Раставиця» налічувало 480 членів, тоді як Сільськогосподарський кооператив «Раставиця», створений 07.03.2000, мав лише 9 засновників. Це спростовує правонаступництво та унеможливлює перехід до новостворених юридичних осіб земель колективної власності КСП.

Прокурор наголошує, що колективне сільськогосподарське підприємство не могло бути перетворене у приватне підприємство чи іншу юридичну особу без проведення розпаювання земель, оскільки лише визначення часток членів КСП та їх вихід із підприємства могло припинити колективну власність.

Відсутність такого процесу означає, що перехід земель колективної власності до ПОП «Раставиця» не відбувся і не міг відбутися.

При цьому спірні земельні ділянки були сформовані як окремі об`єкти лише у березні 2020 року на підставі технічної документації із землеустрою, що, на думку прокурора, свідчить про відсутність у ПОП «Раставиця» безперервного або підтвердженого права на відповідні земельні масиви.

Прокурор вказує, що на дату державної реєстрації права приватної власності відповідач не був ні власником, ні законним землекористувачем спірних ділянок, тому внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав відбулося всупереч вимогам статей 28, 82 Земельного кодексу України та пункту 21 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

На переконання прокурора, зазначені обставини свідчать про незаконність державної реєстрації права приватної власності за ПОП «Раставиця» та порушення прав територіальної громади на розпорядження землями комунальної власності, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Висновки господарського суду.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

За вимогами ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статті 125, 126 Земельного кодексу України визначають, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають із дня такої реєстрації.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 вказаного закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиці України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

За змістом вищевказаної правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення за особою, яка протиправно його набула, може бути перешкодою у реалізації територіальною громадою речових прав на зазначений об?єкт.

У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом.

Згідно норми закріпленої у ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в п. 72 постанови від 23.06.2020 у справі №680/214/16, спір про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов?язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 (п. 36), від 16.01.2019 у справі 755/9555/18 (п. 25), від 21.08.2019 у справі №805/2857/17-а, від 15.01.2020 у справі №587/2326/16-ц (п. 24), від 26.02.2020 у справі №287/167/18-ц (п. 52).

Підстави представництва прокурором інтересів держави в суді та орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

Суд установив, що згідно з пунктом 3 статті 131-1 Конституції України прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначених законом. Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», підставою для такого представництва є наявність порушення або загрози порушення інтересів держави у випадках, коли компетентний орган державної влади чи орган місцевого самоврядування не здійснює або неналежним чином здійснює їх захист, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави, зобов`язаний обґрунтувати порушення таких інтересів, необхідність їх судового захисту, підстави для свого звернення, а також визначити орган, на який покладено здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. Такий підхід узгоджується з позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні №1-1/99 від 08.04.1999, згідно з якою «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції», це орган, який наділений державою обов`язком здійснювати конкретну діяльність у спірних правовідносинах, спрямовану на захист державних інтересів.

Відповідно до пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України землі колективних сільськогосподарських підприємств, які припинені та не перебували у приватній власності станом на 01.01.2019, визнаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. У зв`язку з припиненням КСП «Раставиця» та включенням земель колективної власності до земель комунальної власності, органом, уповноваженим здійснювати розпорядження такими землями, є відповідна територіальна громада в особі її представницького органу. Оскільки спірні земельні ділянки розташовані в межах Фурсівської сільської територіальної громади, таким органом є Фурсівська сільська рада.

Як убачається з матеріалів справи, Білоцерківська окружна прокуратура звернулася до Фурсівської сільської ради листом від 29.05.2025 з вимогою вжити заходів щодо захисту прав територіальної громади, зокрема шляхом звернення до суду з позовом про витребування земельних ділянок. Проте листом від 19.06.2025 Фурсівська сільська рада повідомила, що, незважаючи на обізнаність про порушення, заходів щодо поновлення прав територіальної громади не вживала. Така пасивна поведінка уповноваженого органу, за змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах у справах №927/246/18 від 06.02.2019 та №911/2385/18 від 26.05.2020, свідчить про нездійснення захисту інтересів держави та є підставою для втручання прокурора.

Велика Палата Верховного Суду у постановах у справах №903/129/18 від 15.10.2019 та №806/1000/17 (25.04.2018) наголосила, що прокурор набуває право на звернення до суду у випадках бездіяльності органу, уповноваженого державою на захист відповідних інтересів, а також вказала, що поняття «інтереси держави» охоплює широке коло суспільно значущих інтересів, які не підлягають вузькому формальному тлумаченню. Зокрема, судова практика виходить із того, що інтереси держави охоплюють і сферу захисту прав територіальних громад, оскільки органи місцевого самоврядування є рівними носіями публічної влади.

З огляду на те, що спірні земельні ділянки становлять ресурс комунальної власності та є об`єктом, який підлягає використанню в інтересах територіальної громади, їх незаконне вибуття з комунальної власності свідчить про порушення інтересів держави у сфері розпорядження земельними ресурсами. Відсутність належних дій Фурсівської сільської ради, спрямованих на поновлення порушених прав, надає прокурору підстави для реалізації представницьких повноважень з метою відновлення законності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що прокурор обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави, оскільки уповноважений орган Фурсівська сільська рада не здійснив належного захисту прав територіальної громади, а спірні правовідносини стосуються охорони цінного та обмеженого природного ресурсу земель комунальної власності. Тому застосування прокурором положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є правомірним та спрямованим на забезпечення реального захисту інтересів держави.

Оцінивши матеріали справи, доводи прокурора, а також нормативно-правове регулювання, що застосовується до спірних правовідносин, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що КСП «Раставиця», на яке у 1996 році було зареєстровано право колективної власності на земельні масиви загальною площею 3529,2 га, припинило свою діяльність у процесі реформування аграрного сектору відповідно до Указу Президента України №1529/99. При цьому будь-які докази розпаювання земель КСП, передання нерозподілених земель членам підприємства або належного оформлення правонаступництва від КСП до новостворених юридичних осіб, у тому числі до ПОП «Раставиця» у матеріалах справи відсутні, оскільки відповідач суду їх не надав.

Суд звертає увагу, що пункт 21 Перехідних положень Земельного кодексу України чітко встановлює: земельні ділянки колективних підприємств, які припинені станом на 01.01.2019, переходять у комунальну власність територіальних громад. Отже, спірні земельні ділянки з цього моменту, в силу вимог закону, перебували у статусі земель комунальної власності Фурсівської територіальної громади. Будь-які дії щодо їх відчуження, передання у користування або набуття приватними особами прав на такі ділянки мають здійснюватися виключно з дотриманням чинного законодавства та лише за рішенням уповноваженого органу місцевого самоврядування.

Оскільки станом на 2021 рік КСП «Раставиця» було припинене, а ПОП «Раставиця» не є правонаступником цього підприємства, у відповідача були відсутні будь-які законні підстави посилатися на державний акт 1996 року як на документ, що посвідчує речове право. Таким чином, цей документ не міг бути належною правовою підставою для державної реєстрації права приватної власності за відповідачем.

Судом встановлено, що ПОП «Раставиця» не надала суду жодних доказів, які б засвідчували факт універсального правонаступництва від КСП «Раставиця».

Вбачається, що КСП «Раставиця» налічувало 480 членів, тоді як у новоствореному Сільськогосподарському кооперативі «Раставиця» засновниками стали лише 9 осіб. Така невідповідність свідчить про те, що створені після припинення КСП юридичні особи не могли вважатися його повними правонаступниками, а відповідно, не могли набути право на земельні масиви, що належали КСП до його ліквідації. Вказані обставини ще раз підтверджують відсутність у ПОП «Раставиця» законного титулу на земельні ділянки до моменту їх державної реєстрації.

Спірні земельні ділянки були вперше сформовані як об`єкти цивільних прав лише у березні 2020 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розробленої ФОП Войнов О.А. До цього часу земельні ділянки не існували як сформовані об`єкти та не мали кадастрових номерів.

У зв`язку з цим державний акт 1996 року не може підтверджувати право на окремі кадастрові ділянки, сформовані майже через 25 років після його видачі. Отже, використання цього державного акта як підстави для реєстрації прав у 2021 році суперечить вимогам статей 125, 126 Земельного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державний реєстратор, приймаючи рішення від 23.02.2021 про реєстрацію права приватної власності за ПОП «Раставиця», не мав належних документів, що підтверджували б право набуття відповідачем земельних ділянок або факт універсального правонаступництва від КСП «Раставиця».

Посилання реєстратора на довідки про правонаступництво, видані самим ПОП «Раставиця» або іншими органами без жодної документальної бази, що б підтверджувала факт універсального правонаступництва, не можуть вважатися достатніми та належними доказами обгрунтованості та законності реєстраційної дії.

Таким чином, суд констатує, що державна реєстрація права приватної власності на спірні земельні ділянки здійснена: - за відсутності правовстановлюючих документів, - без підтвердження правонаступництва, - щодо земель, які перебували у колективній власності, - на підставі документа (державного акта 1996 року), що не може посвідчувати право на сформовані у 2020 році кадастрові об`єкти, які в силу вимог закону станом на момент вчинення реєстраційних дій вже набули статусу об`єктів комунальної власності.

Такі дії суперечать приписам ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжено» та є підставою для скасування відповідних рішень державного реєстратора.

Відповідач не довів жодної законної підстави для набуття права власності на спірні ділянки.

Суд приходить до висновку, що: ПОП «Раставиця» не є правонаступником КСП «Раставиця» та не мало законних підстав для набуття права власності на спірні земельні ділянки; спірні земельні ділянки станом на 01.01.2019 перейшли у власність Фурсівської територіальної громади на підставі пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України; Державний акт 1996 року не може бути використаний як підстава для набуття прав на сформовані у 2020 році кадастрові ділянки; Державний реєстратор здійснив реєстрацію з порушенням норм земельного та реєстраційного законодавства; записи у Державному реєстрі речових прав, зроблені на користь ПОП «Раставиця», створюють перешкоди територіальній громаді у реалізації її речових прав та підлягають скасуванню.

Відповідач, у своїх письмових пояснення, не заперечує щодо задоволення позовних вимог у даній справі стверджуючи про відсутність у нього документів, які стали підставою для реєстрації права власності на спірні земельні ділянки та зазначає, що спірні земельні ділянки на балансі у відповідача не перебувають.

Відтак, з огляду на те, що державна реєстрація права приватної власності на земельні ділянки за ПОП «Раставиця» була проведена без належних на те правових підстав, оскільки відповідач не є управненим в порядку правонаступництва суб`єктом, суд констатує, що відповідні записи у Державному реєстрі речових прав щодо реєстрації права приватної власності на спірні земельні ділянки підлягають скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд позову у розмірі 9084 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності Приватного орендного підприємства «Раставиця» () на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:004:0012 площею 22,8543 га (індексний номер: 56765560 від 23.02.2021); :05:007:0045 площею 19,1031 га (індексний номер: 56766916 від 23.02.2021); :05:001:0035 площею 29,3491 га (індексний номер: 56766290 від 23.02.2021).

Стягнути з Приватного орендного підприємства "Раставиця" (09152, Київська обл., Білоцерківський р-н, село Трушки, площа Центральна, будинок 4, ) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 27/2; ) 9084 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз