ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.11.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1144/25
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П. А. , розглянувши заяву представника ФОП Васюти О.В. вх.№9989/25 від 13.11.25 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Фізичної особи-підприємця Васюти Ольги Василівни
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОНА"
про розірвання договору поставки та стягнення коштів в сумі 250193,75 грн.
встановив, що фізична особа-підприємець Васюта Ольга Василівна звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Анкона" про розірвання договору поставки №17/03/25-72 від 17.03.2025 та стягнення коштів в сумі 250193,75грн.
Рішенням від 12.11.25 позов задоволено.

13.11.25 від представника ФОП Васюти О.В. за вх.№9989/25 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до статті 131 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При поданні позову позивач повідомив суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складається з суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00грн. Крім того, позивач направив суду заяву вх.№9989/25 від 13.11.25 про відшкодування судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано суду наступні докази (у копіях документів):

- договір № 0206/25-13 від 02.06.25 про надання правничої допомоги та додаткову угоду №1 від 02.06.25;

- ордер на надання правничої допомоги;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №002030.

При дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Щербінським Р.Л. укладено договір № 0206/25-13 від 02.06.25 про надання правничої допомоги (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору сторони погодили, що адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво та/або надавати клієнту інші види правової допомоги, а клієнт - оплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу.

Відповідно до п.4.1, 4.2 Договору розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги та порядок його обчислення визначається сторонами в додатках до цього договору.

Надання правової допомоги за цим договором підтверджується актом надання правової допомоги. Підписаний обома сторонами акт надання правової допомоги засвідчує повне та належне виконання адвокатом зобов`язань за цим договором (п.5.1, 5.4 Договору).

Акт надання правової допомоги в матеріалах справи відсутній.

Згідно з п.1, 2 додаткової угоди №1 до Договору сторони домовились, що ця угода регулює відносини адвоката та клієнта при представництві останнього у відносинах з ТОВ "Анкона". Сторони погодили винагороду адвоката в сумі 15000,00грн.

Акт приймання - передачі наданих послуг підписується сторонами протягом 3-х робочих днів з дня прийняття Господарським судом Івано-Франківської області рішення у справі. Перерахування клієнтом коштів адвокату здійснюється протягом 3-х робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг (п.3, 4 додаткової угоди №1).

За змістом ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Згідно з положеннями частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування при вирішення заяви сторони. Так, у частині третій статті 126 та частині восьмій статті 129 ГПК України визначено особливості доказування розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Наведені вище положення ГПК у сукупності дають підстави дійти висновку про те, що сторона спору має обов`язок заявити про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такий обов`язок сторони чітко визначено у статтях 124, 126, 221 ГПК України.

Акт приймання - передачі наданих послуг та докази перерахування клієнтом коштів, зазначені у п.3, 4 додаткової угоди №1, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості заявником не підтверджено.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Наведені вище норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі позов задоволено у повному обсязі, проте обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості заявником не підтверджено, відтак у суду відсутні правові підстави для покладення витрат позивача на професійну правничу допомогу на відповідача.

Керуючись ст. 123, 124, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні заяви представника ФОП Васюти О.В. вх.№9989/25 від 13.11.25 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Витрати на професійну правничу допомогу залишити за позивачем.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 24.11.25.

Суддя П. А. Шкіндер