ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025м. ДніпроСправа № 904/4544/25

За позовом Відділу культури, молоді та спорту Богуславської міської ради (09701, Київська область, Обухівський район, м. Богуслав, вул. Шевченка, буд. 40, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, )

про стягнення 20 084,76 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Відділ культури, молоді та спорту Богуславської міської ради Київської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальності «Тенегія» про стягнення 20 084,76 грн, у тому числі основного боргу в сумі 15900грн, пені в сумі 2 241,08 грн, інфляційних втрат у сумі 1 591,05 грн та 3% річних у сумі 352,63 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальності «Тенегія» неналежним чином виконало зобов`язання за договором № 2 від 02.01.2024 щодо повної та своєчасної поставки оплаченого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/4544/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до п. 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (з наступними змінами та доповненнями, далі Положення), особам, які зареєстрували Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ЄСІТС), суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з абз. 1 п. 24 Положення підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Відповідно до п. 42 Положення засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Судом з`ясовано, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2025 про відкриття провадження у справі № 904/4544/25 надіслана до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», що підтверджується довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа (а.с. 73), згідно з якою вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету відповідача 03.09.2025 о 18:34 год.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» повідомлено про розгляд справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2025 про відкриття провадження у справі № 904/4544/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не зробило, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідач суду також не повідомив.

З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Ураховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не скористалось наданим законом правом на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

З огляду на режим воєнного стану та повітряні тривоги, в суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено певні організаційні заходи. Справу розглянуто в розумний строк, ураховуючи вищевикладені обставини, а також з огляду на необхідність надання учасникам справи часу для реалізації своїх прав.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товарів, порядок здійснення оплати, наявність/відсутність прострочення постачальника.

02 січня 2024 року між Соціально-гуманітарним управлінням виконавчого комітету Богуславської міської ради (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (далі постачальник) укладено договір № 2 (а.с. 31-36, далі Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцю бензин марки А-95, дизельне паливо, газ скраплений в скретч-картках (талони) по коду ДК021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09130000-9 нафта і дистиляти, визначений за цінами (далі товар), зазначений у специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування та кількість товару: бензин марки А-95, дизельне паливо, газ скраплений в скретч-картках (талони).

Згідно з пунктом 3.1 Договору ціна Договору становить:

1 595 885 (один мільйон п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять грн 00коп.)грн, у тому числі ПДВ 265 980,83 (двісті шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят грн 83коп.) гривень.

3.1.1. Ціни за одиницю товару:

Бензин марки А-95 1 л 56 гривень.

Дизельне паливо 1 л 53 гривні.

Газ скраплений 1 л 36 гривень.

3.1.2. Ціна за одиницю товару не може змінюватися протягом 30 календарних днів з дати підписання Договору.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 4.1 Договору умови оплати: покупець зобов`язаний сплатити вартість товару протягом п`яти (5-ти) банківських днів з моменту оформлення постачальником видаткової накладної.

У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок здійснюється протягом 3-х банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Згідно з пунктами 4.2, 4.3 Договору розрахунки між сторонами проводяться в національній валюті України гривні.

Вид розрахунків безготівковий, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

До рахунка додається: видаткова накладна або акт приймання передачі товару.

На підставі пункту 4.4 Договору бюджетні зобов`язання за Договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 5.1 Договору строк (термін) поставки (передачі) товару: протягом 2024року.

5.1.1. Строк дії талонів: не менше 1 (одного) року з дня придбання талонів, з можливістю продовжити на той самий термін.

Відповідно до пункту 5.2 Договору місце поставки (передачі) товару: на АЗС м.Богуслав Обухівського району Київської області та по Україні.

5.2.1. Талон є підставою для видачі (заправки) з АЗС постачальника вказаного у ньому об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашеному талону вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в талоні.

Відповідно до пунктів 5.3, 5.4 Договору поставка (передача) товару здійснюється дрібними партіями згідно наданих заявок покупцем.

Приймання передача товару здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 6.1 Договору покупець зобов`язаний:

- своєчасно та в повному обсязі (при наявності бюджетного фінансування) сплачувати за поставлений (переданий) товар;

- приймати поставлений товар згідно з актом приймання передачі та/або видатковою накладною.

На підставі пункту 6.3 Договору постачальник зобов`язаний:

- забезпечити поставку (передачу) товару у строки, встановлені Договором;

- забезпечити поставку (передачу) товару, якість якого відповідає вимогам стандартів, а також умовам, встановленим чинним законодавством до товару даного виду;

- інші обов`язки:

- надавати рахунок-фактуру та видаткову накладну на оплату товару протягом одного дня з моменту отримання заявки від покупця;

- забезпечити цілодобову заправку автомобілів покупця по бланках дозволів (талонах/скретч-картках), включаючи суботу, неділю та святкові дні. Заправка автотранспорту здійснюється відповідно до потреб покупця;

- забезпечити покупця товаром, якість якого відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 Бензини автомобільні Євро, ДСТУ 7688:2015 Паливо дизельне Євро, прийнятими в Україні, і підтверджується сертифікатом якості.

Згідно з пунктом 7.1 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та даним Договором.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7.2 Договору сплата пені не звільняє сторону від виконання прийнятих на себе зобов`язань по Договору.

На підставі пункту 9.2 Договору у разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 10.1 Договору договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2024 року включно, а в частині взятих зобов`язань до повного їх виконання.

Згідно з пунктом 12.1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є специфікація товару (додаток № 1 до Договору).

Сторони підписали та скріпили печатками специфікацію, що є додатком № 1 до Договору (а.с. 36), на поставку таких товарів:

1) бензин А-95, у кількості 2 940 л, за ціною 56 грн/л, вартістю 164 640 грн;

2) дизельне паливо, в кількості 26 665 л, за ціною 53 грн/л, вартістю 1 413 245 грн;

3) газ скраплений, у кількості 500 л, за ціною 36 грн/л, вартістю 18 000 гривень.

Загальна вартість товарів за специфікацією становить 1 595 885 (один мільйон п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять грн 00 коп.) грн, у тому числі ПДВ 265 980,83 (двісті шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят грн 83 коп.) гривень.

Відповідач оформив видаткову накладну № 0001/0000008 від 02.01.2024 (а.с. 40) на поставку Соціально-гуманітарному управлінню виконавчого комітету Богуславської міської ради таких товарів:

1) бензин А-95, у кількості 2 940 л, вартістю 164 640 грн;

2) дизельне паливо, в кількості 26 665 л, вартістю 1 413 245 грн;

3) газ нафтовий скраплений, у кількості 500 л, вартістю 18 000 гривень.

Загальна вартість товарів за видатковою накладною становить 1 595 885 грн, у тому числі ПДВ 265 980,83 гривень.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» оформило специфікацію №0001/0000008-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0001/0000008 від 02.01.2024 (а.с. 38-39).

Відповідач передав, а Соціально-гуманітарне управління виконавчого комітету Богуславської міської ради отримало 1 578 скретч-карток на 30 105 л пального (а.с. 38):

1) 194 скретч-картки на 2 940 л бензину А-95, у тому числі номіналом 20 л 100 скретч-карток на 2 000 л, номіналом 10 л 94 скретч-картки на 940 л;

2) 1 334 скретч-картки на 26 665 л дизпалива, в тому числі номіналом 20 л 1 332 скретч-картки на 26 640 л, номіналом 15 л 1 скретч-картка, номіналом 10 л 1 скретч-картка;

3) 50 скретч-карток, номіналом 10 л, на 500 л газу нафтового скрапленого.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 рішення Богуславської міської ради Обухівського району Київської області від 31.07.2024 № 3918-67-VIII «Про реорганізацію Соціально-гуманітарного управління виконавчого комітету Богуславської міської ради шляхом поділу» (а.с. 19-20) реорганізовано Соціально-гуманітарне управління виконавчого комітету Богуславської міської ради (), місцезнаходження: 09701, вулиця Шевченка, будинок 40, місто Богуслав, Обухівський район, Київська область, шляхом поділу його на: Відділ освіти Богуславської міської ради та Відділ культури, молоді та спорту Богуславської міської ради.

Створено юридичну особу (виконавчий орган ради) Відділ освіти Богуславської міської ради.

Створено юридичну особу (виконавчий орган ради) Відділ культури, молоді та спорту Богуславської міської ради.

Визначено, що Відділ освіти Богуславської міської ради та Відділ культури, молоді та спорту Богуславської міської ради є правонаступниками усього майна, прав та обов`язків реорганізованого шляхом поділу Соціально-гуманітарного управління виконавчого комітету Богуславської міської ради.

Згідно з актом приймання передачі від 30.10.2024 (а.с. 41-42) відповідно до рішення сесії Богуславської міської ради № 3918-67-VIII від 31 липня 2024 року «Про реорганізацію Соціально-гуманітарного управління виконавчого комітету Богуславської міської ради шляхом поділу», рішення сесії Богуславської міської ради № 4060-71-VIII від 15.10.2024 р. «Про затвердження розподільчого балансу по реорганізації Соціально-гуманітарного управління виконавчого комітету Богуславської міської ради», відповідно до затвердженого розподільчого балансу в оперативне управління та на баланс Відділу культури, молоді та спорту Богуславської міської ради, з внесенням відповідних змін до бухгалтерського обліку, передаються нежитлові будівлі, споруди, майно та матеріальні запаси, які знаходяться в користуванні, інша діяльність у сфері освіти Богуславської міської ради за адресою: м. Богуслав, вул. Шевченка, 40, Обухівського району, Київської області, згідно акта передачі.

Відповідно до балансової довідки Відділу культури, молоді та спорту Богуславської міської ради № 01-17/324 від 22.07.2025 (а.с. 43) станом на 22 липня 2025 року залишок дизельного палива в скретч-картках (талонах), придбаного згідно договору № 2 від 02.01.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тенегія» та Соціально-гуманітарним управлінням Богуславської міської ради, та переданого Відділу культури, молоді та спорту Богуславської міської ради, згідно акта приймання передачі від 30.10.2024, становить 300 (триста) літрів на суму 15 900 грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ.

Позивач повідомляє, що з початку листопада 2024 року в мережі АЗС відповідача відсутні пально-мастильні матеріали, що унеможливлює видачу товару по скретч-картках (талонах) покупцю.

Також зазначає, що Відділ культури, молоді та спорту Богуславської міської ради Київської області має невикористані талони (скретч-картки) в кількості 15 штук, номіналом 20 л, на 300 л дизпалива (а.с. 44-45), загальною вартістю 15 900 гривень.

У липні 2025 року позивач засобами поштового зв`язку надіслав на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» претензію № 01-17/327 від 23.07.2025 щодо повернення грошових коштів, сплачених за товари, яких не вистачає (а.с. 47-48). Покупець вимагав повернення сплаченої за непоставлений товар грошової суми. Відповідь просив надати в десятиденний термін з моменту отримання претензії. У разі невиконання вимоги претензії або залишення претензії без відповіді повідомив, що буде вимушений звертатися до господарського суду про стягнення заборгованості та суми штрафних санкцій, а також усіх судових витрат з постачальника. Претензія відповідачу не вручена та повернулась на адресу Відділу культури, молоді та спорту Богуславської міської ради Київської області у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (поштове відправлення № 648, а.с. 46).

Позивач стверджує, що не отримав 300 л дизпалива за скретч-картками, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» грошові кошти в сумі 15 900 грн не повернуло, що стало причиною виникнення спору та звернення з позовною заявою до господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем (постачальником) свого зобов`язання зі своєчасного передання покупцеві товару в повному обсязі. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця (постачальника), або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця.

Таким чином, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до продавця (постачальника). Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: або звернення до продавця (постачальника) з претензією, листом, телеграмою тощо, або пред`явлення до суду позову.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав до суду докази поставки за Договором товару в повному обсязі, позовну заяву не спростував.

Ураховуючи відсутність доказів поставки товару в повному обсязі та заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», докази, надані Відділом культури, молоді та спорту Богуславської міської ради Київської області, є більш вірогідними, тому позовна вимога про стягнення основного боргу в сумі 15 900 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач нарахував та заявив до стягнення за загальний період з 01.11.2024 до 28.07.2025 пеню в сумі 2 241,08 грн, інфляційні втрати в сумі 1 591,05 грн та 3% річних у сумі 352,63 грн (а.с. 4, 49-51).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до абзацу 1 пункту 7.2 Договору за порушення умов Договору (у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань по поставці (передачі) товару, що є предметом даного Договору) постачальник виплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування, від несвоєчасно поставленого товару, за кожний день прострочення.

Судом перевірено наданий розрахунок заявленої до стягнення пені за період з 01.11.2024 до 30.04.2025 (а.с. 4, 50), арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення пені в сумі 2 241,08 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічні правові висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 646/14523/15-ц та № 703/2718/16-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

За змістом статей 509, 524, 533 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

За змістом статей 509, 524, 533 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в п. 28 постанови від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" 100 грн = "ЗБ", де "Х" залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

За наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Указана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Перевіркою судом правильності розрахунку інфляційних втрат за період з 01.11.2024 до 30.06.2025 (а.с. 4, 51) арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 591,05 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання Відділ культури, молоді та спорту Богуславської міської ради Київської області на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 01.11.2024 до 28.07.2025 нарахував та заявив до стягнення 3% річних у сумі 352,63 грн (а.с. 4, 49).

За результатом перевірки судом наданого розрахунку 3% річних арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення 3% річних у сумі 352,63 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 20 084,76 грн, у тому числі основний борг у сумі 15 900 грн, пеня в сумі 2 241,08 грн, інфляційні втрати в сумі 1591,05грн та 3% річних у сумі 352,63 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Відділу культури, молоді та спорту Богуславської міської ради Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» про стягнення 20 084,76 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ) на користь Відділу культури, молоді та спорту Богуславської міської ради (09701, Київська область, Обухівський район, м. Богуслав, вул. Шевченка, буд. 40, ) 20 084,76 грн (двадцять тисяч вісімдесят чотири гривні 76 копійок), у тому числі основний борг у сумі 15900 грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 копійок), пеню в сумі 2 241,08 грн (дві тисячі двісті сорок одна гривня 08 копійок), інфляційні втрати в сумі 1 591,05 грн (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна гривня 05 копійок), 3% річних у сумі 352,63 грн (триста п`ятдесят дві гривні 63 копійки), судовий збір у сумі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 14.11.2025.

Суддя В.О. Дичко