УХВАЛА

10 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 904/1082/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Власова Ю.Л. і Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лемурія" (далі - Компанія)

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025

за зустрічним позовом Компанії

до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ"

про визнання відсутнім права,

ВСТАНОВИВ:

Компанія 23.10.2025 (через систему "Електронний суд") звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025, а справу № 904/1082/25 направити до суду першої інстанції для розгляду.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2025, залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у цій справі, якою зустрічну позовну заяву Компанії з доданими до неї документами повернуто заявнику на підставі частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд, з яким погодився також і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зустрічна позовна заява Компанії подана з порушенням вимог частини першої статті 180 ГПК України, а клопотання щодо продовження або поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви подано не було.

Повертаючи зустрічну позовну заяву Компанії, суди попередніх інстанцій керувались приписами пункту 3 частини другої статті 46 та частиною першою статті 180 ГПК України, згідно з якими відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. При цьому за приписами частини шостої статті 180 цього Кодексу зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог, зокрема, частини першої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику, а копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, Компанія звернулася з касаційною скаргою, в якій посилається на те, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права та дійшли помилкового висновку про необхідність повернення його зустрічної позовної заяви.

Однак Верховний Суд дійшов висновку, що твердження Компанії, викладені у касаційній скарзі, не є безумовною підставою для скасування судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачено процесуальним законом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, згідно з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 18.03.2025 позовну заяву Акціонерного товариство "ДніпроАЗОТ" прийнято до розгляду та встановлено відповідачу строк для подання відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у цій справі.

Судом першої інстанції також зазначено про те, що у матеріалах цієї справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно яким Компанія копію ухвали від 18.03.2025 про відкриття провадження отримала 03.04.2025, а тому останнім днем подання зустрічної позовної заяви є 21.04.2025. Тоді як відзив від Компанії надійшов 01.04.2025, а зустрічна позовна заява (разом з клопотанням про відкладення судового засідання) подана 24.04.2025, тобто поза межами строку, встановленого в ухвалі суду та без клопотання про продовження або поновлення цього строку.

Відповідно до статті 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно із пунктом 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із статтею 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Приписами статті 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до частини другої статті 119 згаданого Кодексу встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, суди попередніх інстанцій, встановивши, що вказана зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку, встановленого для подання відзиву, дійшли правильного висновку про її повернення заявнику.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Компанії на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у цій справі, оскільки правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 234, 243, 293 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лемурія" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025 зі справи № 904/1082/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова