ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.11.2025 Справа № 917/1145/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали

за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЧБГ» (; вул. Каденюка Леоніда, 34, село Піски, Миргородський район, Полтавська область, 37233)

про стягнення 100801000 грн

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Полтавської області розглядається позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЧБГ» про стягнення ринкову вартість частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЧБГ», яка підлягає виплаті у зв`язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви про вихід з товариства (23.11.2023 року) в розмірі 100 801 000,00 гривень.

Згідно з ухвалою суд від 18.09.2025 суд, зокрема, витребовував у Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» докази - належним чином завірені документи та довідки (інформацію) за підписом керівника. Проте, станом на 14.10.2025 в матеріалах справи були відсутні докази отримання вказаної ухвали ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО», тому суд ухвалою від 14.10.2025 витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» належним чином завірені документи та довідки (інформацію) за підписом керівника згідно з переліком зазначеним у п. 5 вказаної ухвали.

Ухвалою від 14.10.2025 суд встановив Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» строк для подачі витребуваних документів - не пізніше 10.11.2025.

10.11.2025 ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» подало до суду заяву про виконання ухвали суду від 14.10.2025 разом з додатками: Виписка з ЄДР, баланс 30.09.2023, Баланс, звіт про фін результати 2021, Баланс, звіт про фін результати 2022, Баланс, звіт про фін результати, 2020, фін результати 9місяців 2023, Податкова декларація 2023.

Стосовно інших вимог ухвали, ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» повідомило суд, зокрема, що окремі документи за реквізитами та темпоральною ознакою, які було визначено судом в ухвалі від 14.10.2025 року, на підприємстві відсутні, оскільки законодавство не передбачало їх обов`язкового складення під час здійснення господарської діяльності. Відповідно підприємство не мало жодної потреби у їх складенні. Також вказує, що окремі витребувані ухвалою дані відносяться до комерційної таємниці підприємства і не стосуються предмету спору.

Розглянувши подану ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» заяву та додані до неї докази від 10.11.2025 (вх. № 14431), суд констатував в ухвалі від 13.11.2025, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» всупереч вимогам частини 7 статті 81 ГПК України не виконало в повному обсязі вимог ухвали суду від 14.10.2025.

В заяві від 10.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» зазначає, що «окремі документи відсутні».

Разом з тим, не конкретизовано, які саме документи з числа тих, які були витребувані судом, відсутні.

Згідно з ч. 8 ст. 81 ГПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду від 14.10.2025 про витребування доказів була відправлена ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» засобами поштового зв`язку 15.10.2025 та отримана 22.10.2025, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, залученим до матеріалів справи ( том 4, а.с. 139).

Отже, останнім днем строку, для повідомлення ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» суд про неможливість подати доказ, з урахуванням приписів ч. 8 ст. 81 ГПК України, є 27.10.2025.

Проте, ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» не повідомило про неможливість надання витребуваних доказів у визначений ч. 8 ст. 81 ГПК України строк.

Наданий суду ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» додаток № 1 до декларації платника податків «Відомості про наявність земельних ділянок» свідчать про наявність у його володінні земельних ділянок. Разом з тим, причини ненадання доказів, зазначених в п. 5.1. ухвали від 14.10.2025, зокрема, документи, що підтверджують право власності та майнові права на земельні ділянки сільськогосподарського та іншого призначення ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО», станом на 23.11.2023 року (Державні акти на право постійного землекористування земельними ділянками, договори купівлі-продажу земельних ділянок, договори оренди та емфітевзису земельних ділянок тощо, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності та інших речових прав щодо земельних ділянок, технічні звіти про межі вказаних земельних ділянок, довідки щодо розрахунків плати за користування земельними ділянками) вказані ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» не були.

Також не наведені причини ненадання інших документів, витребуваних ухвалою від 14.10.2025, зокрема тих, які зазначені в п. 5.5 -5.15 ухвали, в тому числі, що стосуються об`єктів нерухомого майна, транспортних засобів, виробничих запасів, незавершеного будівництва (наявність якого, зокрема, вбачається з наданого балансу станом на 30.09.2023).

Позивачем у клопотанні від 12.11.2025 (вх. № 14538 від 12.11.2025) заявлено про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» заходів процесуального впливу у вигляді штрафу в зв`язку з ,на думку позивача, навмисним ухиленням ТОВ Агрофірми «ЗОРЯ-АГРО» від надання витребуваних доказів за надуманими причинами, зокрема конфіденційністю даних, втратою корпоративних зав`язків позивача та ТОВ АФ «ЗОРЯ- АГРО».

Суд звертає увагу ТОВ АФ «ЗОРЯ- АГРО», що відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

ТОВ АФ «ЗОРЯ- АГРО» не надані докази відсутності у нього оригіналів доказів, витребуваних судом, або докази неможливості виготовлення копій відповідних документів для надання їх на вимогу суду у строк, встановлений судом.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є ухвали.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 9 ст. 81 ГПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 132 ГПК України заходами процесуального примусу є штраф.

На підставі ч. 1 ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

Таким чином, обов`язковою підставою для застосування судом заходу процесуального примусу у вигляді штрафу є чітко визначені ч. 1 ст. 135 ГПК України випадки, які розширеному тлумаченню не підлягають.

Правова позиція щодо застосування заходів процесуального примусу викладена в п. 46 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 вересня 2022 року у cправі № 904/3469/21, яку суд враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» протягом встановленого ухвалою від 14.10.2025 строку не виконало в повному обсязі вимоги зазначеної ухвали суду, не надало без поважних причин витребувані судом докази, не повідомило в строк, встановлений ч. 8 ст. 81 ГПК України, про неможливість подати докази, витребувані судом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 135 ГПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Враховуючи викладене, до ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» підлягають застосуванню заходи процесуального впливу за неповідомлення про неможливість подати докази в строк, визначений ч. 8 ст. 81 ГПК України та за неподання доказів без поважних причин.

Враховуючи ступінь допущеного порушення, особу порушника, можливі правові наслідки допущеного порушення для подальшого розгляду даної справи, суд вважає за необхідне покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» штраф в розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 15140,00 грн, шляхом його стягнення в дохід Державного бюджету України.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з п. 2 ст. 132 ГПК України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись статтями 12, 18, 73, 74, 81, 86, 132, 135, 233-235 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» (; адреса: 37662, Полтавська обл., Миргородський район, село Солонці, вул. Молодіжна буд. 7) в дохід Державного бюджету в особі Державної судової адміністрації України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) 15140,00 грн штрафу.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «ЗОРЯ-АГРО» (; адреса: 37662, Полтавська обл., Миргородський район, село Солонці, вул. Молодіжна буд. 7).

Дана ухвала в частині стягнення штрафу відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту його прийняття, тобто з 17.11.2025, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, тобто до 18.02.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та в частині застосування заходів процесуального примусу може бути оскаржена в порядку, та строк, передбачені ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Пушко І.І.