ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 листопада 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1475/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 (вх.№ 01-44/3585/25 від 10.11.2025) про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

10.11.2025 до Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з вимогами до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі - відповідач), в якій просить:

1) визнати протиправну бездіяльність голови Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо невиконання рішення сорок другої сесії Брусилівської селищної ради сьомого скликання від 19.02.2020 № 1379, а саме не передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :05:000:0593 площею 19.9104 га;

2) зобов`язати голову Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області виконати рішення сорок другої сесії Брусилівської селищної ради сьомого скликання від 19.02.2020 року № 1379 та передати в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0593 площею 19.9104 га для ведення фермерського господарства.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії пов`язані з передачею в оренду іншій особі, виставленням права продажу оренди на аукціоні, передачі в постійне користування земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0593 площею 19.9104 га.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що Брусилівська селищна рада не виконує рішення сорок другої сесії Брусилівської селищної ради сьомого скликання від 19.02.2020 №1379, згідно з яким було вирішено передати ОСОБА_1 в користування відповідно до договору оренди земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0990 площею 99.5524 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Биків, Брусилівського р-ну, Житомирської області терміном на десять років з правом передачі в суборенду; Встановити орендну плату за користування земельної ділянки в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також доручити селищному голові ОСОБА_2 укласти від імені селищної ради з ОСОБА_1 договір оренди землі.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, Суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з таких міркувань.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

При цьому частина четверта статті 137 ГПК України визначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому заявник зобов`язаний довести існування причинно-наслідкового зв`язку між невжиттям таких заходів і можливим утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Позов у цій справі має немайновий характер та спрямований на зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо передачі земельної ділянки в оренду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 15.07.2022 у справі №910/4445/21).

Господарський суд враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024 у справі № 910/17599/23, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Однак, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не навів конкретних обставин із якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Брусилівській селищній раді вчиняти дії щодо передачі в оренду іншим особам земельних ділянок, виставлення права оренди на аукціон чи передачі їх у постійне користування.

Разом з тим заявник не навів та не підтвердив належними доказами того, що відповідач уже вчиняє або готується вчинити дії щодо передачі спірної земельної ділянки іншим особам, виставлення права оренди на аукціон чи передачі її у постійне користування. Посилання на можливість таких дій у майбутньому ґрунтується лише на припущеннях і не підтверджує існування реальної та безпосередньої загрози, яка могла б унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

Крім того заявлений захід забезпечення позову не відповідає критеріям співмірності та адекватності, оскільки предметом спору у цій справі є оспорення бездіяльності Брусилівської селищної ради.

Заявник не зазначив і не підтвердив належними доказами, що невжиття заявленого заходу може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Заява не містить належної аргументації щодо того, у чому саме полягає небезпека для позивача в разі розгляду спору без застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 137, 139, 140, 232-235 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх.№01-44/3585/25 від 10.11.2025) - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (вул. Житомирська 167, с. Биків, Житомирська обл., 12648)

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання в день складення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СуддяС. НЕСТЕРЧУК