ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 904/8850/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Огороднік К.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу П`ятихатської міської ради

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2025 (колегія суддів у складі: Чередко А.Є. - головуючий, Дармін М.О., Мороз В.Ф.)

та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 (суддя Примак С.А.)

за скаргою П`ятихатської міської ради

на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

у справі №904/8850/14

за заявою Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області

до Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад вимог скарги

1. У жовтні 2024 року П`ятихатська міська рада (далі - Рада) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на дії (бездіяльність) державного виконавця, згідно з якою Рада просить визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74194159 від 07.10.2024, винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міхіною Ольгою Іванівною (далі - орган ДВС).

2. Скарга мотивована тим, що органом ДВС:

- порушено п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (далі - Інструкція №512), оскільки не дотримано правил підвідомчості виконання рішення суду, з огляду на суму стягнення визначену рішенням апеляційного суду та виконавчим документом;

- порушено п. 4 розділу І, пункт 2 розділу ІІІ Інструкції №512/5, оскільки не зазначено повне найменування для юридичних осіб, а саме інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;

- порушено ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відкрито виконавче провадження не за місцем реєстрації боржника;

- порушено п. 6 розділу І Інструкції №512/5, що виявляється у невідповідності надісланого на адресу боржника паперового екземпляра про відкриття виконавчого провадження вимогам Інструкції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2023 заяву ліквідатора про застосування субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства задоволено. Стягнуто з Ради на користь Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал" 3417651,81 грн, що складає різницю між сумою вимог кредиторів банкрута, яка затверджена господарським судом, і ліквідаційною масою.

4. Постановою Верховного Суду від 10.08.2023 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2023 залишено без змін.

5. На виконання постанови апеляційного господарського суду від 25.04.2023 Господарським судом Дніпропетровської області 26.05.2023 видано наказ про примусове виконання.

6. Листом Головного Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 18.10.2023 ліквідатору повернуті документи пред`явлені до виконання на підставі п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845), у зв`язку із відсутністю в боржника (Ради) відкритих рахунків за своїм місцезнаходженням в органах казначейства Дніпропетровської області.

7. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 у справі №904/8850/14 визнано бездіяльність органу ДВС щодо внесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протиправною; зобов`язано орган ДВС скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та винести постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2023 у справі №904/8850/14 та вчинити дії щодо звернення стягнення заборгованості з боржника (Ради) на користь Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал".

Стислий виклад ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

8. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 у задоволенні скарги Ради на дії (бездіяльність) органу ДВС відмовлено.

9. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2025 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 залишено без змін.

10. Судові рішення мотивовано тим, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74194159 органом ДВС не було допущено порушень, наслідком яких може бути скасування вказаної постанови.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

11. Рада (далі - скаржник) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій з урахуванням заяви про усунення недоліків, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74194159, прийняту заступником начальника органу ДВС.

12. Скаржник з посиланням на те, що судом встановлено, що боржник є державним органом зазначає, що з огляду на вимоги п. 4 розділу І Інструкції №512/5 ні за переліком спеціальних суб`єктів боржників, ні за сумою зобов`язання, що підлягає стягненню (3417651,81 грн), органу ДВС не підвідомче виконавче провадження у цій справі.

13. На думку скаржника, господарські суди не звернули уваги на те, що виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме містити повне найменування боржника. У постанові про відкриття виконавчого провадження №74194159 від 07.10.2024 зазначено боржником П`ятихатську міську раду Дніпропетровської області, що не відповідає офіційному найменуванню юридичної особи у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто, упущено вислів "Орган місцевого самоврядування", та з власної ініціативи дописано "Дніпропетровської області".

14. Крім того, скаржник вважає, що відкриття виконавчого провадження відбулось з порушенням ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" щодо місця виконання наказу. На думку скаржника, місцем виконання наказу має бути П`ятихатська міська територіальна громада, на яку розповсюджується юрисдикція Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

15. Скаржник аргументує, що господарські суди не врахували вимоги п. 6 розділу І Інструкції №512/5 та не надали оцінки тому факту, що надіслана на адресу П`ятихатської міської ради постанова про відкриття виконавчого провадження містить одночасно ознаки паперового та електронного документа. В свою чергу, той примірник постанови про відкриття виконавчого провадження, який міститься у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, не відповідає за формою примірнику, який надісланий на адресу боржника.

16. Крім того, скаржник вважає, що господарські суди не врахували поведінку органу ДВС, яким неодноразово повертався без виконання наказ господарського суду №904/8850/14 від 26.05.2023.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

17. 21.10.2025 ліквідатор Комунального підприємства П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал" подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить поновити строк на подання відзиву на касаційну скаргу, однак не вказує будь-яких причин пропуску строку. Крім того, ліквідатор просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, оскільки вважає оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими, а касаційну скаргу безпідставною.

18. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 119 ГПК України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

19. Згідно із ч. 4 ст. 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

20. В ухвалі Верховного Суду від 01.10.2025 строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу був визначений до 20.10.2025.

21. Верховний Суд зазначає, що строк на подання відзиву на касаційну скаргу встановлюється судом та відповідно до вимог процесуального закону може бути продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, тому клопотання про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу не підлягає задоволенню, при цьому відзив на касаційну скаргу залишається Верховним Судом без розгляду.

22. Крім того, ліквідатор П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал" подав до Верховного Суду заяву в якій просить постановити ухвалу про закриття касаційного провадження у справі №904/8850/14 за касаційною скаргою Ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2025, оскільки вважає, що скаржник у касаційній скарзі, з врахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги, не вказав підстав для касаційного оскарження та будь-яких постанов Верховного Суду, тому фактично має місце те, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

23. У свою чергу, згідно з п. 25 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

24. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

25. У цій справі касаційну скаргу подано на судове рішення (постанову суду апеляційної інстанції, прийняту за результатом апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду про розгляд скарги на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця (п. 25 ч. 1 ст. 255 ГПК України)), можливість оскарження якого передбачена пунктом 2 частини першої статті 287 цього Кодексу.

26. Абзацом 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

27. Ураховуючи наведені норми процесуального закону та з огляду на обґрунтування скаржником однією із підстав касаційного оскарження постанови також порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема, щодо порушення судами вимог Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції №512/5, Верховний Суд зазначає про відсутність підстав для закриття касаційного провадження у порядку п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України, отже заявлене ліквідатором клопотання підлягає відхиленню.

Касаційне провадження

28. Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 20.10.2025. Витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області та/або Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/8850/14.

29. Матеріали справи №904/8850/14 надійшли до Верховного Суду 09.10.2025. Однак, суддя Картере В.І. перебував у відрядженні з 02.10.2025 по 18.10.2025 відповідно до наказу голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2025 №3247/0/6-25 та перебував у відпустці з 19.10.2025 по 24.10.2025 та з 27.10.2025 по 31.10.2025 згідно з наказом голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2025 №3334/0/6-25.

30. Розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 03.11.2025 після виходу головуючого судді Картере В.І. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №904/8850/14 у зв`язку відрядженням судді Пєскова В.Г.

31. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 для розгляду справи №904/8850/14 визначено склад колегії суддів: Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Огороднік К.М.

32. З огляду на викладені обставини касаційний перегляд справи №904/8850/14 здійснюється у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

33. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду скарги на дії (бездіяльність) органу ДВС.

34. Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

35. За приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

36. Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

37. Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

38. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

39. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

40. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

41. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

42. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

43. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Органи та установи, зазначені в частинах 1 - 3 цієї статті, не є органами примусового виконання. Щодо органів місцевого самоврядування механізм безспірного списання коштів з рахунків місцевих бюджетів визначений Порядком №845.

44. За приписами Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 (далі - Положення №215), Держказначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до покладених на Казначейство завдань воно здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Держказначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пп. 3 п. 4, п. 9 Положення №215).

45. Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком №845.

46. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок, відповідно, державного бюджету чи місцевого бюджету.

47. Відповідно до п. 9 розділу VI "Прикінцеві та Перехідні положення" Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

48. У розумінні Порядку №845 безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

49. За приписами п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (зокрема, про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну).

50. Відповідно до п. 24 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

51. Пунктом 26 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

52. Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей (п. 47 Порядку №845).

53. Згідно з п. 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

54. Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

55. Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду визначаються ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до якої, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництв.

56. В ч. 2 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" зазначено, що дія вказаного Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

57. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

58. Отже, визначальним для даного Закону є статус боржника. У разі, якщо боржником є державний орган (державне підприємство), то порядок стягнення коштів з державного органу (державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) регулюється положеннями ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з урахуванням положень ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження". Разом з тим, коли боржником є орган місцевого самоврядування, застосуванню підлягають приписи ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку №845.

59. Аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку, що виключно органами Казначейства здійснюється стягнення коштів за рішеннями судів про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів за механізмом, визначеним Порядком №845 (пункт 6), за яким виконавчі документи пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

60. Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

61. Зважаючи на викладене виконавчий документ, боржником за яким є орган місцевого самоврядування, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби. Такий порядок виконання відповідає вимогам чинного законодавства та узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 02.07.2018 у справі №233/1979/17, від 06.03.2019 у справі №199/7250/17, від 16.04.2020 у справі №804/5950/17, від 30.11.2020 у справі №52/125, від 13.04.2023 у справі №910/13367/19, від 06.11.2023 у справі №906/624/22, від 17.01.2025 у справі №904/5377/18, від 13.06.2025 у справі №904/130/19, від 07.07.2025 у справі №904/4120/19.

62. Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що боржником за наказом суду від 26.05.2023 є Рада, яка, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, на який поширюються вимоги ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" та Порядок №845.

63. У зв`язку з викладеним, Верховний Суд вважає, що наказ господарського суду від 26.05.2023 у справі №904/8850/14 підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

64. З огляду на вищенаведене, Верховний Суд вважає помилковим висновок господарських судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій органу ДВС стосовно відкриття виконавчого провадження ВП №74194159 від 07.10.2024 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2023 у справі №904/8850/14, оскільки орган ДВС позбавлений можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, згідно з якими боржниками є органи місцевого самоврядування, тому стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства. Отже, орган ДВС повинен був повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки виконавчий документ у цій справі має виконуватися виключно органом Казначейства, в якому обслуговується боржник.

65. Отже, виходячи з фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, виконавчий документ у цій справі має виконуватись органами Казначейства, а відтак наявні правові підстави для задоволення скарги Ради шляхом визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №74194159 від 07.10.2024, винесеної заступником начальника органу ДВС.

66. При цьому, щодо встановлених господарськими судами обставин справи про те, що листом Головного Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 18.10.2023 ліквідатору повернуті документи пред`явлені до виконання на підставі п. 9 Порядку №845 у зв`язку із відсутністю у боржника (Ради) відкритих рахунків за її місцезнаходженням в органах казначейства Дніпропетровської області, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на такому.

67. Відповідно до правових висновків, викладених в раніше прийнятих постановах Верховного Суду (від 25.06.2018 у справі №910/12226/16 та від 03.07.2018 у справі №910/13057/16) стосовно того, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду (ч. 1 і 2 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"). Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не передбачено такого винятку для поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим діючим законодавством України.

68. У постанові від 16.04.2020 у справі №804/5950/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав, що за відсутності в законодавстві України такої підстави (у даній справі - не знаходиться на обслуговуванні та не має відкритих рахунків) для повернення виконавчого документа, з якої накази суду були повернуті стягувачу без виконання, дії ГУ ДКС України щодо повернення без виконання наказів про примусове виконання рішень судів є протиправними.

69. При цьому, у наведеній постанові у справі №804/5950/17, Верховний Суд дійшов висновку, що "як свідчить зміст ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" органи місцевого самоврядування не відносяться до суб`єктів (боржників), за якими держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна.

70. Отже, у спірних правовідносинах, держава не виступає гарантом виконання зобов`язань за механізмами, передбаченими Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що виконання судових рішень відносно органу місцевого самоврядування не регулюється положеннями Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" є правильним.

71. Незважаючи на це, у спірних правовідносинах, що склались між сторонами, Головне Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, як територіальний орган ДКС України є встановленою Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів".

72. З урахуванням зазначеного, відповідні доводи скаржника, наведені як самостійна підстава скасування оскаржуваних судових рішень, знайшли своє підтвердження, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

73. Верховний Суд не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги, які стосуються недоліків виконавчого документа та наказу господарського суду, оскільки в даному випадку підставою для скасування судових рішень є помилковість відкриття виконавчого провадження органом ДВС.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

74. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

75. Частиною 1 ст. 311 ГПК України встановлено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

76. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного суду, ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) органу ДВС та прийняття у справі нового рішення про задоволення скарги на дії (бездіяльність) органу ДВС в повному обсязі.

Судові витрати

77. Відповідно до Закону України від 31.10.2024 №4056-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судовий збір" у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 13.05.2024 №6-р(II)/2024 щодо забезпечення принципу обов`язковості судового рішення", який набрав чинності 14.11.2024, внесені зміни, зокрема, в ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" та викладено її в новій редакції, і відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

78. Під час звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою Рада сплатила 4845,00 грн судового збору, яка підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу П`ятихатської міської ради задовольнити.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 у справі №904/8850/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким скаргу П`ятихатської міської ради на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

4. Визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74194159 від 07.10.2024, винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міхіною Ольгою Іванівною.

5. Повернути П`ятихатській міській раді (вулиця Садова, 104, місто П`ятихатки, Дніпропетровська область, 52100; ) з Державного бюджету України 4845,00 (чотири тисячі сорок п`ять грн 00 коп.) грн судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції №14 від 12.08.2025.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді С. Жуков

К. Огороднік