УХВАЛА

12 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/5438/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Демидова В. О.

від 24.07.2025 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Мальченко А. О., Михальська Ю. Б., Тищенко А. І.

від 02.10.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТБУД ІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ"

про стягнення 612 986,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСТБУД ІНВЕСТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" про стягнення заборгованості за договором підряду № 06-09/24-СП від 06.09.2024 у розмірі 612 986,30 грн з яких: 600 000,00 грн сума неповернутої попередньої оплати (авансу), 12 000,00 грн пеня в розмірі 0,1% від суми попередньої оплати (авансу) за кожен день прострочення, 986,30 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 у справі № 910/5438/25 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТБУД ІНВЕСТ" основну заборгованість у розмірі 600 000,00 грн, 3% річних у сумі 986,00 грн, пеню у розмірі 10 191,78 грн та судовий збір у сумі 7 334,13 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою від 02.10.2025 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 у справі № 910/5438/25.

27 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі № 910/5438/25.

Перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ", Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

Предметом спору у цій справі є стягнення 612 986,30 грн, що менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату подання позову (1 514 000,00 грн).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

З касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вбачається, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі № 910/5438/25 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховані правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 910/10156/17, від 12.03.2020 у справі № 910/8472/19, від 17.12.2020 у справі № 910/11827/19, від 03.04.2024 у справі № 910/21315/21, від 04.05.2023 у справі № 910/59/22, тощо.

Водночас в касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" не вказано про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі, ціна позову в якій не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, й, відповідно, не обґрунтовано їх належним чином.

Суд звертає увагу, що саме пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Pelevin v. Ukraine", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ashingdane v. the United Kingdom").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 справа "Lavages Prestations Services v. France" вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судові рішення у справі, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відсутність випадків/обґрунтувань, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/5438/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/5438/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКРІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова