РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2025Справа № 910/10830/25

За позовом Приватного акціонерного товариства "Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва" (місто Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Агро" (місто Київ)

про стягнення 145 442,29 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Агро" про стягнення 145 442,29 грн, з яких: 101 632,32 грн заборгованості по сплаті орендної плати за договором №1УИЗ0230025, 8 469,59 грн заборгованості по компенсації витрат на комунальні послуги, 13 117,58 грн пені, 16515,29 грн штрафу, 4 375,92 грн інфляційних втрат, 1 331,59 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.

Означена ухвала була вручена відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2023 між Приватним акціонерним товариством "Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кроп Агро" (Орендар) укладено Договір № 1УИЗ0230025 оренди нежитлового приміщення (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає , а Орендар приймає у тимчасове оплачуване користування нежитлове приміщення загальною площею 522,55 кв.м., іменоване далі за текстом "Об`єкт оренди", на 2-му поверсі Будівлі (літера І), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Польова, 24.

Відповідно до п. 1.5 Договору, об`єкт оренди передається орендарю 01.11.2023 по Акту приймання-передачі (надалі за текстом Акт № 1).

Згідно п. 2.3.6 Договору, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати плату за оренду, компенсацію комунальних платежів; інших платежів, передбачених цим Договором у відповідності з умовами Договору.

Сторони у п.п. 3.2 - 3.4 Договору погодили, що плата за оренду нараховується Орендареві з дати підписання Сторонами Акта №1. Якщо інше не передбачено цим Договором, плата за оренду сплачується Орендарем щомісяця, не пізніше 5 числа поточного (оплачуваного) місяця. Орендодавець виставляє Орендареві рахунок на оплату Плати за оренду, розрахованої відповідно до Додатка № 2 до цього Договору. Орендар зобов`язаний сплачувати плату за оренду не пізніше строку зазначеного в договорі незалежно від факту одержання їх зазначених рахунків, плата за оренду розраховується Орендарем самостійно відповідно до додатка № 2 до цього договору.

Згідно п. 3.6 Договору, Орендар, крім плати за оренду, повинен компенсувати/сплачувати витрат на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання, опалення ц т.д.), та витрати на комунальні послуги в місцях загального користування, які розподіляються між всіма Орендарями Будівлі пропорційно площі Об`єкта оренди до загальної площі Будівлі.

В подальшому, між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 від 29.09.2024 (надалі Додаткова угода № 2), відповідно до п. 1 якого Орендар повертає, а Орендодавець приймає 30.09.2024 з тимчасового оплачуваного користування (оренди): нежитлового приміщення загальною площею 522,55 кв.м., іменоване далі "приміщення", на 2-му поверсі будівлі (літера І), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Польова, 24.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди 2, сторони домовились, що Орендодавець передає, а Орендар приймає 30.09.2024 в тимчасове оплачуване користування (оренду): нежитлове приміщення загальною площею 146,5 кв.м., іменоване далі "Об`єкт оренди" , на 5-му поверсі Будівлі (літера А), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Польова, 24.

31.01.2025 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 4 до Договору, відповідно до п. 2 якої, п. 1.1 Договору викладено в наступній редакції: "Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове оплачуване користування: нежитлове приміщення загальною площею 146,5 кв.м., далі за текстом "Приміщення 1", на 5-му поверсі Будівлі (літера А); нежитлове приміщення загальною площею 16,7 кв.м., далі за текстом "Приміщення 2" на 5-му поверсі Будівлі (літера А), надалі - "Об`єкт оренди", який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Польова, 24".

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди 5 від 30.03.2025, п. 1.2, 1.2.1 Договору викладено в наступній редакції: "1.2 Плата за оренду об`єкта оренди за кожний місяць складається з двох частин: орендної плати та Додаткової плати. Сторони погодили, що Орендна плата за кожний місяць в період дії воєнного стану в Україні визначається на момент виставлення рахунку за формулою: орендна плата = (Базова орендна ставка * Пл.) * Індекс К + ФІІ. Базова орендна ставка становить 72,56 грн, в т.ч. ПДВ (20%), за 1 м.кв. в місяць. Пл. - загальна площа Об`єкта оренди в м.кв., прийнята Орендарем за відповідним Актом приймання-передачі , що складає 163,2 кв.м. Індекс К - співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату складання Орендодавцем рахунку на оплату орендної плати, до курсу гривні до долара США, яка на дату укладання Договору складає 36,2812 грн за умови, що значення зазначеного співвідношення є більшою ніж одиниця. (індекс К не застосовується, якщо його значення менше одиниці). ФІІ- щомісячна фіксована плата, що не залежить від розміру Об`єкта оренди та становить 1 000,00 грн в т. ч. ПДВ (20%)".

Як вказує позивач, заборгованість з орендної плати в розмірі 101 632,32 грн відповідачем не погашена, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Проте, станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем з оплати орендної становить 101 632,32 грн.

Крім того, за відповідачем обліковується заборгованість з оплати (відшкодування) позивачу комунальних послуг у сумі 8 469,59 грн.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що за наявними в матеріалах справи доказами заборгованість відповідача по орендній платі за Договором складає 101 632,32 грн, заборгованість з оплати (відшкодування) комунальних послуг - 8 469,59 грн.

Доказів сплати відповідачем заборгованості чи відсутності підстав для її сплати сторонами до матеріалів справи не надано.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором позивачем також нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача також 13 117,58 грн пені, 16 515,29 грн штрафу, 4 375,92 грн інфляційних втрат та 1 331,59 грн 3% річних.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктами 7.2-7.2.1.1 Договору встановлено, що у випадку затримок з боку орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених Договором, більше ніж на 5 днів на користь Орендодавця, Орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожний день прострочення від суми заборгованості. Крім зазначеного вище п.7.2 Договору, до Орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань: якщо період прострочення становить більше 15 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 15% від простроченої суми грошового зобов`язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки штрафу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

Відповідачем будь-яких доказів на спростування доводів позивача не надано.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28- 36).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не спростованими належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроп Агро" (02094, м. Київ, б. Верховної Ради, буд. 22; ідентифікаційний код 42454899) на користь Приватного акціонерного товариства "Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва" (03065, м. Київ, вул. Польова, 24; ідентифікаційний код 22883891) 101 632 (сто одну тисячу шістсот тридцять дві) грн 32 коп. заборгованості, 8 469 (вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн 59 коп. заборгованості по сплаті компенсації витрат на комунальні послуги, 13 117 (тринадцять тисяч сто сімнадцять тисяч) грн 58 коп. пені, 16 515 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн 29 коп. штрафу, 1 331 (одну тисячу триста тринадцять одну) грн 59 коп. 3% річних, 4 375 (чотири тисячі триста сімдесят п`ять) грн 92 коп. інфляційних втрат та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко