ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.11.2025 Справа № 914/2603/25
Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак сервіс Львів»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей вейст менеджмент»
про: стягнення 241 709,76 грн.,
без участі представників сторін,
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2603/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак сервіс Львів» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей вейст менеджмент» про стягнення
Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.10.2025р. позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей вейст менеджмент» (адреса: 79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 176; ідентифікаційний код 33951598) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак сервіс Львів» (адреса: 81551, Городоцький район, Львівська область, село Воля-Бартатівська, вулиця Львівська, будинок 33; ідентифікаційний код 31417137) 222 052 (двісті двадцять дві тисячі п`ятдесят дві) грн 38 коп основного боргу, 16 747 (шістнадцять тисяч сімсот сорок сім) грн 56 коп пені, 1 577 (одна тисяча п`ятсот сімдесят сім) грн 51 коп 3% річних, 1 332 (одна тисяча триста тридцять дві) грн 31 коп інфляційних втрат та 2 900 (дві тисячі дев`ятсот) грн 52 коп відшкодування витрат на оплату судового збору.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У позовній заяві позивач вказував, що попередній, орієнтований розрахунок витрат на правову допомогу із розглядом справи становить в загальному розмірі 53 625, 00 грн.

Одночасно позивач зазначив, що докази, понесених витрат будуть подані у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України тобто протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення.

Судом враховано, що позивач при поданні позовної заяви, зазначив, що витрати на надання правничої допомоги можуть скласти 53 625,00 грн.

28.10.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача поступила заява, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача 53 210,49 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву передано для розгляду судді Риму Т.Я. У зв`язку з перебуванням судді Рима Т.Я. у відпустці, 28.10.2025р. було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок якого заяву було передано для розгляду судді Король М.Р.

Матеріали справи №914/2603/25 передано судді Король М.Р. 28.10.2025р.

Враховуючи перебування судді Король М.Р. у відпустці в період з 03.11.2025р. по 11.11.2025р., додаткове рішення у даній справі ухвалено судом 12.11.2025р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Враховуючи те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, для вирішення питання про судові витрати суд не призначав судового засідання.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає складності справи.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує малозначність справи та її розгляд судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Доказами витрат, які будуть понесені, підтверджено наступним:

Розділом 4 Договору від 21.08.2025р. №21/08/2025-1ПД про надання правової (правничої) допомоги (далі Договір) визначений порядок оплати послуг адвоката. Так, пунктом 4.1. зазначеного Договору встановлено, що за правову допомогу, передбачену цим Договором, позивач сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному в додаткових угодах до цього Договору, зокрема за представництво Клієнта та ведення справи в Господарському суді першої інстанції в тому числі підготовку та подання заяв по суті справи та з процесуальних питань, участь у судових засіданнях 3 500,00 грн за 1 годину витраченого часу адвоката. При цьому, в цей розмір не включаються фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом зобов`язань за цим Договором (пункт 4.2. Договору).

У свою чергу, пунктом 1 додаткової угоди до Договору від 21.08.2025р. встановлено, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить: за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах Клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Львівської області позовної заяви 41 125 (Сорок одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок (згідно опису наданих послуг); за представництво Клієнта та ведення справи у Господарському суді Львівської області в процесуальному статусі позивача, тому числі участь у судових засіданнях 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок за 1 годину витраченого часу адвоката.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди до Договору винагорода, згідно з пунктом 1.1. Додаткової угоди сплачується Клієнтом на умовах 100 % попередньої оплати.

Згідно Опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 21/08/2025-1ПД від 21.08.2025р., адвокатом були надані наступні послуги:

-Вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору - 30 хв.;

-Вивчення та аналіз чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи. Вивчення та аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносин. Підготовку та узгодження з Клієнтом правової позиції по справі, збір доказів 15 хв.;

-Опрацювання стратегії захисту інтересів Клієнта і правових підстав позову; написання (набрання) тексту позовної заяви; сформування матеріалів позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви (на 10 аркушах) з розрахунками сум, що стягуються (на 2 аркушах) і додатками (21 найменування) в електронному вигляді через підсистему Електронний суд ЄСІТС - 11 год 00 хв.

Підписанням даного Опису сторони засвідчили, що зазначені послуги надані позивачу в повному обсязі і останній не має претензій до адвоката. Загальна вартість послуг наданих за Описом від 17.07.2025р. становить 41 125 (Сорок одну тисячу сто двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Правова допомога відповідно до пунктів 1, 2 додаткової угоди до Договору, в частині виплати адвокату 41 125,00 грн, була сплачена позивачем 25.08.2025р. за платіжною інструкцією №28615, виданою АТ «КРЕДОБАНК».

Водночас, пунктом 4 додаткової угоди до Договору передбачено, що у разі задоволення судом позову у справі, позивач сплачує адвокату гонорар у розмірі 5-ти процентів від суми, присудженої судом на користь позивача. Оплата передбаченого пунктом 4 Додаткової угоди «гонорару успіху» здійснюється протягом 3-х робочих днів з дня отримання позивачем наказу про примусове виконання судового рішення (пункт 5 додаткової угоди до Договору).

Витрати, передбачені пунктами 4, 5 додаткової угоди до Договору у розмірі 12 085,49 грн (241 709,76 грн х 5% = 12 085,49 грн), підтверджені безпосередньо Договором від 21.08.2025р. №21/08/2025-1ПД про надання правової (правничої) допомоги.

Судом встановлено, що представник позивача Спиридонов Олег Володимирович є адвокатом (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю Серія МК №001709 від 08.11.2019р.), повноваження підтверджено довіреністю від 20.01.2025р.

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі на зазначену ним суму.

Суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Надаючи оцінку матеріалам поданої заяви щодо заявлених витрат в сумі 53 210,49 грн, суд зазначає також наступне.

За договором про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Отже, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21 та у постанові Верховного Суду від 24.01.2023р. у cправі №921/628/19.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Окремо щодо вимоги позивача про покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 12 085,49 грн. (гонорару успіху) слід зазначити про наступне.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд врахував предмет спору, ступінь відповідальності сторін в даних правовідносинах, проведену адвокатом роботу з надання правової допомоги клієнту (позивачу) та дійшов висновку, що заява позивача підлягає до часткового задоволення.

Відтак, надавши оцінку доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч.4 ст.126 ГПК України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (опрацювання матеріалів та складання тексту позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 20 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу, котрі відповідно до вимог ст.129 ГПК України слід покласти на відповідача у зазначеному розмірі.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак сервіс Львів» про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей вейст менеджмент» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 53 210,49 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей вейст менеджмент» (адреса: 79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 176; ідентифікаційний код 33951598) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак сервіс Львів» (адреса: 81551, Городоцький район, Львівська область, село Воля-Бартатівська, вулиця Львівська, будинок 33; ідентифікаційний код 31417137) 20 000,00 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги.

3.В іншій частині заяви відмовити.

4.Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.