ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 листопада 2025 року Справа № 903/911/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Підприємства теплових мереж Ковельтепло

до відповідача: Ковельського мисливсько-рибальського господарства Ковельської міськрайорганізації Українського товариства мисливців та рибалок

про стягнення 141596грн 06коп

встановив: позивач - ПТМ Ковельтепло звернувся до суду з позовом про стягнення з Ковельського мисливсько-рибальського господарства Ковельської міськрайорганізації Українського товариства мисливців та рибалок (відповідача) 141596грн 06коп, з яких: 65318грн 13коп заборгованості за теплову енергію, 65318грн 13коп пені, 8364грн 33коп інфляційних втрат та 2595грн 47коп - 3% річних. Також просить стягнути з відповідача 3028грн витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов Індивідуального договору №99 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021, в частині оплати за надані послуги з постачання теплової енергії.

Ухвалою суду від 15.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено позивачу строк в 5 днів з дня отримання відзиву, для подання відповіді на відзив в порядку ст.166 ГПК України. Встановлено відповідачу строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України.

Позивачу вказана ухвала про відкриття провадження у справі надіслана до його електронного кабінету та отримана ним 17.09.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 15.09.2025, що була надіслана відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві та у витязі з ЄДРПОУ (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. 1-го Грудня, буд. 2) отримана відповідачем 23.09.2025, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, позову не оспорив.

07.10.2025 позивач надіслав на адресу суду заяву (вх.№01-87/4514/25), в якій зазначив, що станом на 07.10.2025 відповідачем повністю сплачено основну заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в сумі 65318грн 13 коп.

Просив стягнути з відповідача 76277грн 93коп, з яких: 65318грн 13коп пені, 8364грн 33коп інфляційних втрат та 2595грн 47коп - 3% річних. Також просив стягнути з відповідача 3028грн витрат по сплаті судового збору.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідач не подав відзиву на позовну заяву та інших письмових заяв чи клопотань, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

01 грудня 2021 року між Підприємством теплових мереж « Ковельтепло « та Ковельським мисливсько рибальським господарством Ковельської міськрайорганізації УТМР укладено Індивідуальний договір № 99 з власником (користувачем ) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії нежитлового приміщення у житловому будинку № 2 по вул. 1-го Грудня в м. Ковель, опалювальною площею 109,8 кв.м.

Згідно п.1 договору Виконавець зобов`язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п.3 Договору інформація про Споживача: адреса 45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. 1-го Грудня; опалювана площа приміщення - 109,8 м.кв, об`єм будівлі 18881 куб.м, максимальне навантаження будівлі 0,329Гкал/год.

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 1 і 2 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем будівлі (п.5, 6 Договору).

Згідно п. 9, 10 Договору обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Якщо будівлю оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, обсяг спожитої послуги у будівлі визначається як сума показань таких вузлів обліку. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал). У разі коли будівля на дату укладення цього договору не обладнана вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будівлі визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря.

Згідно п.18 Договору плата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу і розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання.

Вартістю послуги, згідно з п. 19 Договору, є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Пунктами 20, 21 Договору встановлено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надасться на паперовому носії.

Згідно з п. 22-24 Договору Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За бажанням Споживача оплата послуги може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Під час здійснення оплати Споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Пунктом 31 Договору встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 1% відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу, на підставі статті 1 Закону України Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. За прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково нараховується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Згідно ст..35, 36 Договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Договір підписаний сторонами без зауважень.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради «Про початок опалювального сезону 2022-2023 років « від 19.10.2022 №306 , рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради « Про припинення опалювального сезону 2022-2023 років « від 12.04.2023 № 92, рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради « Про початок опалювального сезону 2023-2024 років «від 12.10.2023 №343, рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради « Про припинення опалювального сезону 2023-2024 років « від 29.03.2024 № 105 ; рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради « Про початок опалювального періоду 2024 -2025 років від 12.10.2023 № 343 , рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради « Про закінчення опалювального періоду 2024 -2025 років від 29.03.2024 № 105 в опалювальний сезон 2024-2025 роки, ПТМ «Ковельтепло « розпочинало і закінчувало опалювальні сезони в м. Ковелі, в тому числі житлового будинку по вул. 1-го Грудня, 2 .

Позивач зазначає, що ПТП Ковельтепло надавало послуги з постачання теплової енергії згідно умов укладеного договору, відповідно до якого відповідачу було відпущено теплову енергію протягом жовтня 2022 серпня 2025 на суму 95074 грн 98 коп.

Відповідачем частково здійснено оплату наданих послуг з постачання теплової енергії на суму 29756 грн 85 коп.

Однак відповідачем, в порушення умов укладеного договору та вимог законодавства, не було проведено оплату за відпущену теплову енергію в повній мірі, що призвело до утворення заборгованості. Станом на 01 вересня 2025 року заборгованість відповідача становить 65318 грн 13 коп.

07 липня 2023 року між ПТМ « Ковельтепло « та Ковельським мисливсько рибальським господарством Ковельської міськрайорганізації УТМР було укладено Договір № 69 про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію , однак відповідач його не виконав.

Позивач також вказує, що 26.06.2025р. за вих. № 878 на адресу та Ковельського мисливсько рибальського господарства Ковельської міськрайорганізації УТМР ПТМ «Ковельтепло» було направлено цінним листом з описом претензію на суму 134471грн 65коп з вимогою виконати зобов`язання до 15.07.2025. Станом на 01.09.2025 зобов`язання належним чином не виконане.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів про надання послуги з постачання теплової енергії.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

На спірні правовідносини сторін поширюються положення Цивільного кодексу України, Законів України "Про житлово-комунальні послуги" та ЗУ «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.

При цьому, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону).

За змістом ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 3 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198 (далі Правила), споживач теплової енергії це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно з ч.ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією; споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.

Згідно зі ст.24 Закону України Про теплопостачання основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідача, як власника нежитлового приміщення за адресою: Волинська обл. м. Ковель, вул. 1-го Грудня, буд.2 у період з жовтня 2022 року по серпень 2025 року виникло зобов`язання здійснити оплату за надані послуги теплопостачання.

Наявність заборгованості відповідача підтверджується рахунками за теплопостачання за період жовтень 2022 року - серпень 2025 року, актами зняття показників теплового лічильника.

07.10.2025 позивач надіслав на адресу суду заяву (вх.№01-87/4514/25), в якій зазначив, що станом на 07.10.2025 відповідачем повністю сплачено основну заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в сумі 65318грн 13 коп.

Просив стягнути з відповідача 76277грн 93коп, з яких: 65318грн 13коп пені, 8364грн 33коп інфляційних втрат та 2595грн 47коп - 3% річних. Також просив стягнути з відповідача 3028грн витрат по сплаті судового збору.

Як вбачається з доданої до заяви виписки про нарахування та оплату коштів, Ковельське мисливсько-рибальське господарство Ковельської міськрайорганізації Українського товариства мисливців та рибалок 16.09.2025 перерахувало Підприємству теплових мереж Ковельтепло 65318грн 13 коп основної заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

Отже спірні правовідносини між сторонами (позивачем та відповідачем) в частині стягнення 65318грн 13коп основного боргу , які потребували судового врегулювання, фактично були врегульовані, шляхом погашення заборгованості відповідачем в цій частині, а тому правовідносини між сторонами у справі в частині стягнення 65318грн 13коп основного боргу втратили характер спірних, в свою чергу предмет та підстави позову зникли.

Статтею 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - Кодекс) визначено перелік підстав для закриття судом провадження у справі. Зокрема, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 Кодексу, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження є формою закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення, у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами по справі у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Оскільки існування предмета спору в частині стягнення 65318грн 13 коп основного боргу припинилось після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі, провадження у справі в цій частині необхідно закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ст.1 Закону України Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданих розрахунків позивач нарахував відповідачу 65318грн 13коп пені згідно п.31 Індивідуального договору № 99 від 01.12.2021 за період березень-серпень 2025 року, 8364грн 33коп інфляційних втрат за період січень 2023 року серпень 2025 року та 2595грн. 47коп. 3% річних за період січень 2023 року серпень 2025 року та згідно ст.625 ЦК України.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, встановив, що нараховані 65318грн 13коп пені, 8364грн 33коп інфляційних втрат та 2595грн. 47коп. 3% річних є підставними, обгрунтованими та підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ковельського мисливсько-рибальського господарства Ковельської міськрайорганізації Українського товариства мисливців та рибалок (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. 1-го Грудня, 2, ) на користь Підприємства теплових мереж Ковельтепло (43000, Волинська обл., м.Ковель, вул. Володимирська, буд. 97А, ) 76277грн 93коп (з яких: 65318грн 13коп пені, 8364грн 33коп інфляційних втрат та 2595грн 47коп - 3% річних), а також 3028грн витрат по сплаті судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 65318грн 13коп основної заборгованості за теплову енергію.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 14.11.2025.

Суддя О. Г. Слободян