РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025Справа № 910/5613/25

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський асфальтобетонний завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Південь Ліфт»

про стягнення 470 011,69 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський асфальтобетонний завод» (далі - ТОВ «Котовський АБЗ», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Південь Ліфт» (далі - ТОВ «Укр Південь Ліфт», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 470 011,69 грн за договором поставки та монтажу похилого підіймально-транспортувального обладнання № 02.10.2024 від 05.12.2024.

Позов обґрунтований тим, що у порушення указаного договору відповідач не виконав свої зобов`язання з поставки оплаченого товару у встановлений строк, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 468 000,00 грн, а також пеню в сумі 1 685,47 грн та 3% річних у сумі 326,22 грн, що разом складає 470 011,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

23.05.2025 від ТОВ «Котовський асфальтобетонний завод» надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача в банківських установах, та майно, що буде виявлено в процесі виконання даної ухвали, в межах ціни позову - в сумі 470 011,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у задоволенні заяви ТОВ «Котовський асфальтобетонний завод» про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 скасовано, вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «Укр Південь Ліфт» та знаходяться на всіх його рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, що належить ТОВ «Укр Південь Ліфт», в межах суми позову 470 011,69 грн.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 05.12.2024 між ТОВ «Котовський АБЗ» (покупець) та ТОВ «Укр Південь Ліфт» (постачальник) був укладений договір поставки та монтажу похилого підіймально-транспортувального обладнання № 02.10.2024 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується виконати поставку підіймально-транспортувального обладнання у відповідності до специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору термін постачання обладнання становить 120 календарних днів з моменту надходження передоплати в розмірі, визначеному п. 4.1 договору, на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна цього договору складається із вартості обладнання, зазначеної у специфікації (додаток 1 до договору). Розрахунок за обладнання та пов`язані з ним монтажні та пусконалагоджувальні роботи проводиться в 2 етапи шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника: 1 етап - перерахування авансу в сумі 468 000,00 грн проводиться протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору; 2 етап - остаточний розрахунок в сумі 117 000,00 грн проводиться протягом 1 робочого дня з моменту відвантаження зі складу постачальника (п. 4.1 договору ).

Згідно з п. 9.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2024, а в частині виконання своїх зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

Специфікацією (додаток № 1 до договору) сторони визначили найменування предмету закупівлі - підйомник похилий для МГН стійковий електричний LT 250 1200*900/1000 у кількості 1 шт., ціною за одиницю 567 000,00 грн, а також монтажні і пусконалагоджувальні роботи (послуги) для підйомної платформи (ліфт) з похилим переміщенням за адресою замовника (послуга) ціною 18 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач здійснив перерахування коштів на рахунок відповідача в якості попередньої оплати на суму 468 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 9095 від 27.12.2024.

Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оплачений товар на суму 468 000,00 грн позивачу не поставив.

З метою досудового врегулювання спору 17.03.2025 позивач надіслав на електронну адресу відповідача претензію № 16 від 17.03.2025 з вимогою поставити обладнання відповідно до умов договору, або повідомити про об`єктивні причини непоставки такого обладнання, яка була залишена відповідачем без задоволення.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували поставку відповідачем товару чи повернення позивачу попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 468 000,00 грн.

За таких обставин, оскільки відповідач доказів виконання своїх зобов`язань не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Котовський АБЗ» про стягнення попередньої оплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 1 685,22 грн суд зазначає наступне.

За змістом ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, у п. 6.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час такого неналежного виконання, від суми непоставленого обладнання за кожен день прострочення виконання своїх зобов`язань.

Зі змісту вказаного пункту, на який посилається позивач, слідує, що ним встановлюється відповідальність постачальника за порушення строків поставки, допущене останнім при виконанні такого зобов`язання, а не після відмови покупцем від товару.

Тобто вказані штрафні санкції можуть бути застосовані лише у тому випадку, коли покупець не відмовляється від прийняття товару, а очікує на його належну поставку.

Разом з тим у даному випадку основною вимогою позивача є повернення йому попередньої оплати, що свідчить про відмову позивача від подальшої поставки цього товару.

Отже позивач обрав такий варіант поведінки (повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар та, фактично, розірвання договору), який не передбачає подальше дотримання умов договору щодо своєчасної поставки товару, відтак, відповідні умови цього договору в такому випадку не застосовуються.

Виходячи з наведеного, встановлені законом правові наслідки вимог про повернення попередньої оплати не передбачають відповідальності постачальника за порушення строків поставки, оскільки, вимагаючи повернення коштів попередньої оплати, покупець тим самим відмовився від поставки та прийняття товару, а також відмовився від подальшого виконання договору постачальником, що виключає обов`язок останнього своєчасно постачати товар та нести відповідальність за порушення строків поставки після того, як позивач заявив вимогу про повернення попередньої оплати.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 1 685,47 грн задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних, нарахованих на суму попередньої оплати за період з 26.04.2025 по 02.05.2025 у сумі 326,22 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту статей 612, 625 ЦК України вбачається, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Таким чином, зважаючи на встановлене судом прострочення відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, судом встановлено, що він неправильно визначив суму основної заборгованості, на яку нараховуються 3 % річних.

Так, у відповідача існує заборгованість з повернення попередньої оплати в сумі 468 000,00 грн, а тому позивач має право нараховувати 3 % річних лише на вказану суму.

Крім того позивачем невірно визначено період нарахування 3%, оскільки враховуючи умови п. 1.2 договору (щодо відстрочки поставки на 120 календарних днів з моменту надходження передоплати) та фактичного здійснення цієї оплати позивачем 27.12.2024, останнім днем поставки товару буде 26.04.2025. Отже, період прострочення виконання зобов`язання починається з наступного дня після закінчення встановленого строку поставки товару, тобто з 27.04.2025.

Здійснивши власний перерахунок 3% річних за період з 27.04.2025 по 02.05.2025, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних у сумі 230,79 грн.

За таких обставин позов ТОВ «Котовський АБЗ» підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про дію заходів забезпечення, застосованих постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025, суд враховує наступне.

Відповідно до частин 7, 9 статті 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки в даному випадку позовні вимоги ТОВ «Котовський АБЗ» є частково задоволеними і повної відмови у задоволенні позову не відбулось, то заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а витрати позивача за подачу апеляційної скарги на ухвалу щодо забезпечення позову в сумі 3 028,00 грн покладаються на відповідача як повністю задоволену.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський асфальтобетонний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Південь Ліфт» про стягнення 470 011,69 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Південь Ліфт» (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 160, корпус Б, офіс 309, ідентифікаційний 41344736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський асфальтобетонний завод» (66303, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, буд. 297-Г, ідентифікаційний код 39103990) попередню оплату в сумі 468 000 (чотириста шістдесят вісім тисяч) грн 00 коп., 3% річних у сумі 230 (двісті тридцять) грн 79 коп., судовий збір за подання позову в сумі 7 023 (сім тисяч двадцять три) грн. 47 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складене 12 листопада 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.