ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025м. ДніпроСправа № 904/3399/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., при секретарі судового засідання Коломоєць В.В., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕА ГРУП", 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт.Солоне, вул.Соборна, буд.2Б,

до Комунального некомерційного підприємства "Солонянська багатопрофільна лікарня" Солонянської селищної ради, 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с.Солоне, вул.Стуса Василя, буд.13А,

про стягнення заборгованості у розмірі 1 580 406,99грн.

Представники сторін:

від позивача: Шаровський Сергій Анатолійович, ордер №1393001 від 24.06.2025р.

від відповідача: Млиновська Ірина Вікторівна, довіреність №1 від 07.07.2025р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІДЕА ГРУП" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства "Солонянська багатопрофільна лікарня" Солонянської селищної ради, в якій просить суд стягнути суму заборгованості у розмірі 1 151 727,41грн. по оплаті за виконані будівельні роботи за грудень 2024 року, 3% річних - 28 677,49грн., інфляційні втрати - 117 515,00грн., пеню - 282 487,09грн.

Судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 23 706,10грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00грн., покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором підряду на виконання робіт №13/12-2024 від 13.12.2024р., в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 27.06.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.05.2025 о 10:30год.

08.07.2025р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення повторної дати підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 17.07.2025р. виправлено допущену описку в резолютивній частині ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2025 року по справі №904/3399/25. Вважати за вірне дату та час призначення судового засідання - 24.07.2025 року о 10:30 год.

21.07.2025р. через пошту до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадження, а тому позивач на його думку навмисно подав позов до господарського суду про стягнення з відповідача, не дочекавшись результатів розслідування. Відповідач зазначив, що якщо не буде виявлено порушень по договору підряду, відповідач проведе всі розрахунки з повивачем в повному обсязі за виконані роботи. Крім того, просить відмовити у розподілі витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений.

Ухвалою суду від 24.07.2025р. відкладено підготовче засідання по справі на 26.08.2025р. о 14:30год.

29.07.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач намагається ввести в оману Суд стосовно того, що у позивача також було вилучено документи в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесене до ЄРДР за №0000062 від 26.04.2024, жодних документів у позивача СУ ГУНП в Дніпропетровській області чи Дніпропетровською обласною прокуратурою не вилучалось, позивач також не знав про наявне кримінальне провадження відносно відповідача. Також звернув увагу суд на те, що між ТОВ «Ідеа Груп» та адвокатом Шаровським С. А. було укладено договір №08-07 від 08.07.2024 на підставі якого було складено Акт виконаних робіт від 11.06.2025, та надано доказ про сплату за надання правничої допомоги. Верховний Суд вважає допустимим обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної або фіксованої вартості.

Судове засідання, призначене на 26.08.2025р. о 14:30год. не відбулося, у зв`язку з перебування судді Панни С.П. на лікарняному з 22.08.2025р. по 03.09.2025р.

Ухвалою суду від 04.09.2025р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, до 26.09.2025 року та призначено підготовче засідання по справі на 18.09.2025р. о 14:00год.

16.09.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

В судове засідання з`явились представники всіх сторін.

18.09.2025р. в судовому засіданні представник відповідача надав клопотання про зупинення розгляду справи. Дане клопотання не підлягає задоволенню відповідно до ст. 228 ГПК України.

18.09.2025р. в судовому засіданні представник відповідача надав клопотання про залучення третьої особи. Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду не вплине на її права та обов`язки.

Ухвалою суду від 18.09.2025р. відкладено підготовче засідання по справі на 02.10.2025р. о 14:00год.

29.09.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення розгляду справи.

29.09.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача заперечення на клопотання відповідача про залучення третьої особи.

В судове засідання з`явились представники всіх сторін.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення на заперечення представника позивача на клопотання від 18.09.2025р. про долучення у справу третьої особи на стороні відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення на заперечення представника позивача на клопотання від 18.09.2025р. про зупинення розгляду справи.

Ухвалою суду від 02.10.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2025 о 14:00год.

В судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений.

Ухвалою суду від 04.11.2025р. відкладено розгляд справи по суті на 04.11.2025р. о 09:30год.

В судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений.

У судовому засіданні 04.11.2025р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено матеріалами справи, 13.12.2024р. між Комунальним некомерційним підприємством «Солонянська багатопрофільна лікарня» Солонянської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ідеа Груп» укладено Договір №13/12-2024 порядку на виконання робіт (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, предметом договору є виконання підрядником роботи «Капітальний ремонт покрівлі КНП «Солонянська лікарня» Солонянської селищної ради за адресою: Дніпропетровська обл., смт. Солоне, вул. Усенко, 13А. II черга. Коригування. ДК 022:20-7 Покрівельні роботи та інші», у встановлений цим Договором строк, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи на умовах визначених цим Договором.

Згідно з п.1.3. Підрядник виконує комплекс Робіт згідно з проєктно-кошторисною документацією.

Пунктом 3.1 Договору, Сторони погодили, що ціна договору становить 2 209 772,84 без ПДВ, крім того ПДВ 441 954,57, разом Договірна ціна цього Договору становить 2 651 727,41 з ПДВ. Договірна ціна встановлюється тверда.

Згідно з п.4.1. платіжні зобов`язання виникають при наявності відповідного бюджетного призначення (бюджетних асигнувань) та після надходження відповідного бюджетного фінансування.

Оплата здійснюється замовником протягом 5(п`яти) робочих днів з дня підписання уповноваженими представниками Сторін Актів приймання виконання робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), оформлених в установленому порядку за фактично виконані роботи (п.4.2.).

Відповідно до п. 5.1 Договору строк виконання робіт до 27 грудня 2024 року.

Згідно з п.5.2. Підрядник може забезпечити дострокове завершення Робіт за об`єктом та здавання їх Замовнику.

Пунктом 5.11.1 Договору встановлено, що передача Актів приймання виконаних будівельних робіт підтверджується підписом замовника в супровідному листі при їх отриманні.

На розгляд для підписання Актів приймання виконаних будівельних робіт Замовник має 5 (п`ять) робочих днів, п. 5.11.2 Договору.

Згідно із п. 5.11.3 Договору, Замовник має право не підписувати Акти виконаних будівельних робіт лише у випадку виявлення недоліків щодо виконаних робіт, про що надає Підряднику складений Акт недоліків у строк до 3 (трьох) робочих днів.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2024 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

09.12.2024р. Сторонами було підписано Акт №09-12-24/2 прийому-передачі документації, а саме: Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2024 (Форма №КБ-3), Акт приймання виконання будівельних робіт №1 за грудень 2024 на суму 2 651 727,41 грн. з ПДВ (Форма №КБ-2в), Розрахунок загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в №1, Підсумкова відомість ресурсів (до Акту КБ-2в №1). Вказану документацію Замовником було узгоджено та підписано 20.12.2024р.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно оплатити викопані Роботи у порядку, встановленому Договором.

На виконання умов Договору, Замовник сплатив на банківські реквізити Підрядника 1 500 000,00грн.:

- 600 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5290 від 04.03.2025р. (а.с.57);

- 300 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5498 від 21.04.2025р. (а.с.58);

- 300 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5550 від 30.04.2025р. (а.с.59);

- 300 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5689 від 30.05.2025р. (а.с.60).

Позивач зазначив, що всі вищевказані платежі були сплачені частково і не у повному обсязі з грубим порушенням строку (протягом 5 робочих днів з дня підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ- 3)) на оплату, як це передбачено п. 4.2 Договору.

Станом на теперішній час за Договором, відповідач має заборгованість перед Підрядником у розмірі 1 151 727,41грн. за прийняті виконані будівельні роботи.

У свою чергу позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що виконані роботи здійсненні у відведені строки, претензій до якості виконаних будівельних робіт від Замовника не надходили, що також підтверджується відсутністю складеного дефектного акту.

З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2025р. відповідач прийняв від позивача претензію на суму 1 151 727,41 (а.с.61).

Відповідачем, 23.06.2025р. за №1822/01-12 було надано відповідь на претензію, в якій зазначив, що вся заборгованість буде погашена при можливості в найкоротші терміни (а.с.62).

Оскільки заборгованість не була погашена, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 1 683 683,15грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 857 Цивільного кодексу України передбачено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 838 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 Цивільного кодексу України).

Статтею 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

За приписами статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

09.12.2024р. Сторонами було підписано Акт №09-12-24/2 прийому-передачі документації, а саме: Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2024 (Форма №КБ-3) (а.с.44), Акт приймання виконання будівельних робіт №1 за грудень 2024 на суму 2 651 727,41грн. з ПДВ (Форма №КБ-2в) (а.с.45-50), Розрахунок загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в №1, Підсумкова відомість ресурсів (до Акту КБ-2в №1) (а.с.51).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач лише частково здійснив оплату виконаних будівельних робіт у розмірі 1 500 000,00грн., підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи встановлено, що строк оплати є таким, що настав, відповідач доказів оплати не надав.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 1 151 727,41грн. підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано 372 479,60 грн. пені, 37 386,44 грн. 3% річних; 122 089,70 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.7.1. у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання своїх зобов`язань за Договором замовник сплачує підряднику за кожний день прострочення неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, прострочки по оплаті.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 372 479,60грн. за період з 28.12.2024 по 12.09.2025.

Господарський суд перевірив розрахунок пені, розрахунок виконано вірно, а тому позовні вимоги в цій часині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 37 386,44грн. за період з 28.12.2024 по 12.09.2025 та інфляційні втрати в розмірі 122 089,70грн. за січень-серпень 2025 року.

Перевіркою правильності нарахування 3% та інфляційних помилок не виявлено, а тому вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00грн.

В підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, надано:

- копію договору про надання правової допомоги №08-07 від 08.07.2024р. (а.с.71-73);

- копію акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №08-07 від 08.07.2024р. (а.с.74);

- копію листа про уточнення призначення платежу (а.с.75);

- копію платіжної інструкції №423 від 24.06.2025р. на суму 25 000,00грн.(а.с.76);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3482 від 06.10.2017р. (а.с.85);

- копію ордеру серії АЕ №1393001 від 24.06.2025р. (а.с.84).

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Матеріалам справи встановлено, що 08.07.2024р. між Шаровським Сергієм Анатолійовичем (далі - Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІДЕА ГРУП" (далі - Клієнт) був укладений договір №08-07 про надання правової допомоги.

У пункті 1.1. договору визначено, що предметом договору є:

- забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у будь-якому статусі, підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого; потерпілого; особі, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів Медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні; особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію); особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (пп.1.1.1.);

- надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пп.1.1.3.);

- представництво інтересів Клієнта щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, приватними виконавцями, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного проваджені, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб (пп.1.1.4).

Відповідно до п.3.1. гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором.

Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт (п.3.2.).

У пункті 3.7. сторони дійшли згоди, що сума гонорару сплачується замовником на підставі виставленого акту виконаних робіт.

Згідно з п.4.1. Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2025р.

11.06.2025р. сторони підписали акт виконаних робіт, відповідно до якого надані наступні правові послуги:

- вивчення документів по справі з метою підготування претензії;

- правовий аналіз правочину;

- надання консультації;

- підготування позовної заяви з додатками;

- підготування процесуальних документів по справі;

- участь у судовому засіданні;

- виїзд до суду.

Загальна сума 25 000,00грн.

На виконання положень договору клієнт сплатив адвокату 25 000,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією №423 від 24.06.2025р.

Господарський суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Серед іншого, аналізуючи розмір заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пунктах 119, 120 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, та такою, що підлягає покладенню на відповідача, складає 10 000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 25 255,25грн., витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача у розмірі 10 000,00грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Солонянська багатопрофільна лікарня" Солонянської селищної ради, 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с.Солоне, вул.Стуса Василя, буд.13А, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕА ГРУП", 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт.Солоне, вул.Соборна, буд.2Б, суму заборгованості у розмірі 1 151 727,41грн. (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча сімсот двадцять сім гривень 41коп.) по оплаті за виконані будівельні роботи за грудень 2024 за Договором підряду на виконання робіт №12/12-2024 від 13.12.2024, 3% річних 37 386,44грн. (тридцять сім тисяч триста вісімдесят шість гривень 44коп.), інфляційні втрати 122 089,70грн. (сто двадцять дві тисячі вісімдесят дев`ять гривень 70коп.), пеню - 372 479,60грн. (триста сімдесят дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять гривень 60коп.).

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Солонянська багатопрофільна лікарня" Солонянської селищної ради, 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с.Солоне, вул.Стуса Василя, буд.13А, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕА ГРУП", 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт.Солоне, вул.Соборна, буд.2Б, судовий збір у розмірі 25 255,25грн. (двадцять п`ять двісті п`ятдесят п`ять гривень 25коп.).

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕА ГРУП" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Солонянська багатопрофільна лікарня" Солонянської селищної ради, 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с.Солоне, вул.Стуса Василя, буд.13А, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕА ГРУП", 52400, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт.Солоне, вул.Соборна, буд.2Б, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00грн. (десять тисяч гривень 00коп.).

В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.11.2025

Суддя С.П. Панна