РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2025Справа № 910/10087/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Фізичної особи - підприємця Донченка Сергія Дмитровича

про стягнення 132 814, 70 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича (далі-відповідач) про стягнення 132 814, 70 грн, з яких: заборгованість з орендної плати 95 810, 93 грн, заборгованість з відшкодування податку за користування земельною ділянкою 4 471, 65 грн, 19 741, 87 грн пеня, 7 863, 06 грн інфляційне збільшення, 2 052, 86 грн 3 % річних, 2 874, 33 грн штраф.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди № 3280 нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 20.11.2020 не у повному обсязі сплатив орендну плату та не у повному обсязі відшкодував земельний податок, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у вказаному вище розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2025 залишено позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" без руху.

26.08.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2025 відкрито провадження у справі № 910/10087/25, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/10087/25 відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 580.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/10087/25.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.11.2020 року між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Фізичною особою - підприємцем Донченко Сергієм Дмитровичем (орендар) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (балансоутримувач) укладено Договір оренди № 3280 нерухомого майна, що належить до комунальної власності (далі - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно - нежитлові приміщення, загальною площею 75, 15 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 16 - Г та обліковуються на балансі Комунального підприємства "Київтеплоенерго".

Відповідно до п. 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акта приймання-передачі Майна. Акт приймання-передачі підписується між Орендарем і Балансоутримувачсм одночасно з підписанням цього договору.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Балансоутримувачем (п. 3.7 Договору).

Відповідно до п. 3.8 Договору на суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати. Крім того, орендар згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сплачує інфляційні витрати по заборгованості та 3 % річних від простроченої суми заборгованості. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за ними становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості. У випадку примусового стягнення орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з Орендаря також можуть стягуватись у повному обсязі втрати, пов`язані з таким стягненням та іншими процедурами розірвання договорів (демонтаж, зберігання тощо).

Відповідно до п. 8.1 умов Договору сторони погодили, що оренда плата становить 5 190, 00 грн (п`ять тисяч сто дев`яносто) грн 00 коп без податку на додану вартість.

Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата становить суму, визначену у підпункті 8.1 пункту 8 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. До складу орендної плати не входять витрати зі сплати комунальних послуг, витрати на утримання орендованого майна (послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на підставі окремих договорів, укладених безпосередньо з постачальниками комунальних послуг та/або із Балансоутримувачем та/або виставлених Балансоутримувачем рахунків в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору. Нарахування податку на додану вартість на орендну плату та авансовий внесок орендної плати, визначених у підпункті 8.1. пункту 8 та пункті 9 Умов, здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Згідно з п. 6.5 Договору вартість фактично спожитих комунальних послуг Орендар зобов`язаний самостійно сплачувати постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація, газ, електрична та теплова енергія, вивіз сміття тощо), за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання. Вартість витрат на утримання орендованого майна Орендар зобов`язаний сплачувати самостійно та/або на підставі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем. Компенсацію витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою Орендар зобов`язаний сплачувати на підставі виставлених Балансоутримувачем рахунків.

Відповідно до п. 3.4 Договору Орендар сплачує орендну плату на підставі підпункту 8.1. пункту 8 Умов та пункту 3.2. цього Договору оренди. Додатково до орендної плати та авансового внеску орендної плати та забезпечувального депозиту, зазначених у підпункті 8.1 та пунктах 9 та 10 Умов, нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою, авансовим внеском та забезпечувальним депозитом.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди № 3280 нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 20.11.2020 не у повному обсязі сплатив орендну плату та не у повному обсязі відшкодував земельний податок, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 100 282, 58 грн (заборгованість з орендної плати 95 810, 93 грн, заборгованість з відшкодування податку за користування земельною ділянкою 4 010, 10 грн).

Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 19 741, 87 грн, інфляційне збільшення у розмірі 7 863, 06 грн, 2 052, 86 грн 3 % річних та штраф у розмірі 2 874, 33 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

За актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.11.2020 відповідач отримав в орендне платне користування на умовах Договору оренди № 3280 нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 20.11.2020 майно - нежитлові приміщення, загальною площею 75, 15 кв. м., що розташовані у будівлі центрального теплового пункту за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 16-Г.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 16.03.2022 по 30.06.2025 відповідачу була нарахована на умовах Договору оренди № 3280 нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 20.11.2020 орендна плата у загальному розмірі 95 810, 93 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття послуг, які підписані відповідачем без зауважень.

Згідно з оборотно - сальдовою відомістю, заборгованість відповідача з орендної плати за Договором за період з 16.03.2022 по 30.06.2025 становить 95 810, 93 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за період з 16.10.2023 по 30.06.2025 року відповідачу було нараховано до відшкодування плату за користування земельною ділянкою у сумі 4 471, 65 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття послуг, які підписані відповідачем без зауважень.

У позовній заяві позивач зазначає, що протягом строку дії договору розмір орендної плати неодноразово підлягав коригуванню на підставі відповідних рішень Київської міської ради:

- відповідно до рішення Київської міської ради №7531/7572 від 14.12.2023 з 01.01.2024 до 31.12.2024 розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 50% від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва;

- відповідно до рішення Київської міської ради від № 424/10232 05.12.2024 з 01.01.2025 до 31.12.2025 розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 75 % від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва;

- відповідно до рішенням Київської міської ради № 21/10488 від 30.01.2025 (опубліковане 07.04.2025) з 01.03.2025 до 31.12.2025 розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 50 % від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.

Позивачем надані у матеріали справи підписані між сторонами акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з оренди: № 1122 від 31.03.2024 на суму 4 785,62 грн; № 1190 від 31.03.2025 на суму 8 039, 84 грн; № 4365 від 30.09.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 4353 від 31.12.2021 на суму 3 269, 70 грн; № 6098 від 31.12.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 4897 від 31.10.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 1725 від 30.04.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 1897 від 30.04.2025 на суму 5 359, 90 грн; № 3377 від 31.07.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 5428 від 30.11.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 504 від 28.02.2022 на суму 3 596, 68 грн; № 584 від 29.02.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 657 від 28.02.2025 на суму 8 039, 84 грн; № 3890 від 31.08.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 160 від 31.01.2022 на суму 3 596, 68 грн; № 89 від 31.01.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 32 від 31.01.2025 на суму 8 039, 84 грн; № 2223 від 31.5.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 2760 від 30.06.2024 на суму 4 785, 62 грн; № 2486 від 31.05.2025 на суму 5 359, 90 грн.

Поряд з цим позивачем долучені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з відшкодування податку за користування земельною ділянкою: № 4304 від 30.09.2023 на суму 580, 76 грн; № 4789 від 31.10.2023 на суму 580, 76 грн; № 5236 від 30.11.2023 на суму 580, 76 грн; № 5687 від 31.12.2023 на суму 580, 76 грн; № 203 від 31.01.2024 на суму 122, 08 грн; № 677 від 29.02.2024 на суму 122, 08 грн; № 1218 від 31.03.2024 на суму 122, 08 грн; №1832 від 30.04.2024 на суму 122, 08 грн; № 2334 від 31.05.2024 на суму 122, 08 грн; № 2859 від 30.06.2024 на суму 122, 08 грн; № 3278 від 31.07.2024 на суму 122, 08 грн; № 3791 від 31.08.2024 на суму 122, 08 грн; № 4263 від 30.09.2024 на суму 122, 08 грн; № 4795 від 31.10.2024 на суму 122, 08 грн; № 4798 від 30.11.2024 на суму 122, 08 грн; № 5848 від 31.12.2024 на суму 122, 08 грн; № 134 від 31.01.2025 на суму 136, 73 грн; № 559 від 28.02.2025 на суму 136, 73 грн; № 1082 від 31.03.2025 на суму 136, 73 грн; № 1715 від 30.04.2025 на суму 136, 73 грн; № 2370 від 31.05.2025 на суму 136, 73 грн; № 2778 від 30.06.2025 на суму 136, 73 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.3 Договору Орендар сплачує орендну плату щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати у сумі 95 810, 93 грн та заборгованість із відшкодування земельного податку у сумі 4 471, 65 грн.

Доказів сплати заборгованості по орендній платі у сумі 95 810, 93 грн та заборгованості із відшкодування земельного податку у сумі 4 471, 65 грн. станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича за Договором оренди №3280 нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 20.11.2020 у сумі 100 282, 58 грн (заборгованість по орендній платі у сумі 95 810, 93 грн та заборгованість із відшкодування земельного податку у сумі 4 471, 65 грн.) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича заборгованості по орендній платі у сумі 95 810, 93 грн та заборгованості із відшкодування земельного податку у сумі 4 471, 65 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 19 741, 87 грн пені та 2 874, 33 штрафу (за прострочення сплати орендної плати).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що умовами Договору оренди № 3280 нерухомого майна, що належить до комунальної власності 20.11.2020 не встановлено іншого періоду нарахування пені, ніж шість місяців від дати виникнення прострочення (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який був чинним як на дату виникнення спірних правовідносин, так і в період, за який позивач нараховує пеню), у зв`язку з чим розрахунки пені, наведені позивачем, визнаються судом необґрунтованими.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

У пункті 3.8 умов Договору визначено, що на суму заборгованості орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за ними становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Розрахунок штрафу у сумі 2 874, 33 грн визнається судом обгрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича штрафу у розмірі 2 874, 33 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 ГК України).

Оскільки положення Договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в п. 3.8 «за кожний день прострочення перерахування орендної плати», то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Поряд із цим судом встановлено, що позивачем здійснене нарахування пені за несплату послуг, без урахування приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, позаяк нараховано пеню за період, що перевищує 6 місяців.

Враховуючи викладені обставини, суд здійснив власний розрахунок пені, відповідно до якого обґрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача, є 1 709, 47 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича пені у розмірі 19 741, 87 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 709, 47 грн.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 052, 86 грн та інфляційні втрати у розмірі 7 863, 06 грн, нараховані за прострочення сплати орендної плати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича інфляційних втрат у розмірі 7 863, 06 грн та 3 % річних у розмірі 2 052, 86 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича про стягнення 132 814, 70 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (адреса: 01001, місто Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ) суму заборгованості з орендної плати у розмірі 95 810 (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот десять) грн 93 коп, суму заборгованості з відшкодування податку за користування земельною ділянкою у розмірі 4 471 (чотири тисячі чотириста сімдесят одну) грн 65 коп, пеню у розмірі 1 709 (одна тисяча сімсот дев`ять) грн 47 коп, штраф у розмірі 2 874 (дві тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн 33 коп., 3 % річних у розмірі 2 052 (дві тисячі п`ятдесят дві) грн 86 коп, інфляційні втрати у розмірі 7 863 (сім тисяч вісімсот шістдесят три) грн 06 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 093 (дві тисячі дев`яносто три) грн 50 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.11.2025.

Суддя М.Є. Літвінова