ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1010/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Івано-Франківського обласного центру зайнятості, вул. Деповська, буд. 89-а, м.Івано-Франківськ, 76002

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Лади Олександра Валерійовича, АДРЕСА_1

про стягнення 99482,00 грн,

встановив: Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до фізичної особи-підприємця Лади Олександра Валерійовича про стягнення 99482,00 грн.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем умов Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 (далі - Порядок № 738) та умов договору про надання мікрогранту від 08.09.2022, а саме, нецільове використання коштів мікрогранту: ФОП Ладою О.В. закуплено товари, які не відповідають переліку, передбаченому у бізнес плані на загальну суму 99482,00 грн. Кошти в сумі 99482,00 грн використані не за цільовим призначенням, підлягають поверненню.

Позиція відповідача.

У відзиві на позов, запереченнях зазначає, що відповідач закуплені відповідачем матеріальні цінності відповідають заявленим ним статтям витрат та належать, відповідно, до меблів, техніки, канцелярських витрат. Можливість використання коштів мікрогранту на сплату орендної плати за оренду приміщення передбачено п.5 Порядку.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

З метою отримання коштів мікрогранту, через Єдиний державний веб-портал електронних послуг "Дія", Ладою Олександром Валерійовичем подано заяву від 09.07.2022 № 417BGC та проєкт бізнес-плану, який передбачає відкриття приватної школи англійської мови. За результатами перевірки відомостей вказаних в заяві, оцінки ділової репутації уповноваженим банком та проведеної співбесіди Київським обласним центром зайнятості, Державним центром зайнятості наказом від 22.07.2022 № 81 прийнято рішення про надання мікрогранту в розмірі 240400 грн.

08.09.2022 фізична особа-підприємець Лада Олександр Валерійович уклав договір про надання мікрогранту шляхом підписання заяви про приєднання.

Кошти в сумі 240400 грн були зараховані AT "Ощадбанк" на розрахунковий рахунок отримувача 29.09.2022.

Івано-Франківською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості (надалі філія), 06.07.2023, 21.08.2023, 27.11.2023, 08.08.2024 проведені виїзні огляди місця провадження господарської діяльності отримувача мікрогранту ФОП Лада О.В. щодо дотримання умов договору.

За результатом виїзних оглядів 06.07.2023, 21.08.2023, 27.11.2023, 08.08.2024 працівниками філії складені акти відповідно № 162, № 192, № 196, № 1226 спостереження (моніторингу та контролю) дотримання умов договору мікрогранту (надалі акти), у яких зафіксовано, що ФОП Ладою О.В. закуплено товари, які відповідають переліку, передбаченому у бізнес-плані на загальну суму 240399,06 грн.

Відповідно до акту № 1226 від 08.08.2024 за цільовим призначенням по статтях витрат бізнес-плану закуплено обладнання на суму 140917,06 грн:

- столів фактично на 5559,30 грн (за бізнес-планом - 28000 грн), що на 22440,70 грн менше, ніж заплановано;

- магнітно-маркерну дошку фактично на 3494,76 грн (за бізнес-планом 4800,00 грн), що на 1305,24 грн менше, ніж заплановано;

- стелаж органайзер фактично на 2650,00 грн (за бізнес-планом 10000 грн), що на 7350,00 грн менше, ніж заплановано;

- телевізор фактично на 17899,00 грн (за бізнес-планом 25000,00 грн), що на 7101,00 грн менше, ніж заплановано;

- принтер, сканер, ксерокс на 9599,00 грн (за бізнес-планом 15000,00 грн), що на 5401,00 грн менше, ніж заплановано;

- канцелярське приладдя на 1715,00 грн (за бізнес-планом 7000,00 грн), що на 5285,00 грн менше, ніж заплановано;

- ноутбук на 100000,00 грн. (за бізнес-планом 100000,00 грн).

Позивачем встановлено, що відповідачем закуплено товари, які не відповідають переліку, передбаченому у бізнес-плані на загальну суму 99482,00 грн, а саме:

- фактично закуплено навушники, чохол на MakBook, поєднувач MakBook з інтернет кабелем на суму 15320,00 грн згідно з копією рахунку-фактури № 000012459 від 14.10.2022 (по бізнес-плану стільці на суму 15600,00 грн);

- фактично закуплено маршрутизатор інтернет WiFiG, кріплення для телевізора, вішалка пересувна, вішалка "HELMUT" на суму 4162,00 грн, згідно з копією видаткової накладної №PHIFN-000000286 від 15.10.2022 та видаткової накладно №7J22142229 від 30.10.2022 (по бізнес-плану інтерактивна дошка 35000,00 грн);

- фактично оплачена оренда приміщення на суму 16200,00 грн, згідно з копією договору оренди приміщення від 07.10.2022, що не передбачена у витратах бізнес-плану;

- на закупівлю ноутбуків використав 163800,00 грн, що на 63800,00 грн більше, ніж по бізнес-плану згідно з копією рахунку-фактури від 14.10.2022 № 000012459.

Загальна сума використаних коштів становить 240399,06 грн. Різниця між отриманими і використаними коштами мікрогранту 0,94 грн. Невикористані кошти повернуті 03.04.2023 року.

Позивач зазначає, що відповідач для погодження внесення змін до бізнес-плану не звертався, зміни щодо вартості напрямку витрат бізнес-плану відповідачем не узгоджувались, додаткова угода про зміну цільового призначення не укладалась.

У зв`язку з встановленням факту нецільового використання коштів мікрогранту Івано-Франківський обласний центр зайнятості 25.12.2024 надіслав претензійну вимогу на суму 99482,00 грн, та попереджено про те, що у разі неповернення коштів у встановлений термін, питання щодо їх стягнення буде вирішуватися у судовому порядку.

22.01.2025 Івано-Франківський обласний центр зайнятості отримав клопотання ФОП Лади О.В. про те, що він не погоджується з претензійною вимогою Івано-Франківського обласного центру зайнятості та просить її скасувати.

Наведені обставини спричинили звернення позивача до суду з позовом.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновки суду.

Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" передбачено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" державна підтримка суб`єктів малого і середнього підприємництва та об`єктів інфраструктури підтримки малого і середнього підприємництва включає фінансову, інформаційну, консультаційну підтримку, у тому числі підтримку у сфері інновацій, науки і промислового виробництва, підтримку суб`єктів малого і середнього підприємництва, що провадять експортну діяльність, підтримку у сфері підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації управлінських кадрів та кадрів ведення бізнесу.

Частинами 1 - 3 ст. 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Основними видами фінансової державної підтримки є: 1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва; 2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями; 3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи; 5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами; 7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій; 8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки.

Згідно зі статтями 12 і 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 21.06.2022 № 738 "Деякі питання надання грантів бізнесу", якою затверджено Порядок надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу.

Відповідно до п. 1 Порядку (в редакції від 17.08.2022) Порядок визначає умови, критерії, механізм використання коштів, передбачених Мінекономіки у загальному фонді за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету за програмою Надання грантів для створення або розвитку бізнесу для надання безповоротної державної допомоги фізичним особам, суб`єктам господарювання (далі - отримувач) у формі мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (далі мікрогрант).

Згідно п. 5 Порядку мікрогранти надаються для покриття таких напрямів витрат, як:

- придбання обладнання, необхідного для провадження господарської діяльності отримувачем, яке не підлягає відчуженню до виконання умов договору про надання мікрогранту на створення або розвиток власного бізнесу (крім випадків відчуження внаслідок звернення стягнення на нього уповноваженим банком відповідно до договору застави);

- закупівля ліцензійного програмного забезпечення, тварин, сировини, матеріалів, товарів та послуг, пов`язаних з виробництвом продукції/ наданням послуг (якщо такі витрати становлять не більше 20 відсотків розміру мікрогранту) (деталі зазначаються отримувачем у бізнес-плані);

- послуги маркетингу та реклами (якщо така послуга становить не більше 10 відсотків розміру мікрогранту);

- орендна плата за нежитлове приміщення (якщо така орендна плата становить не більше 25 відсотків розміру мікрогранту);

- орендна плата за обладнання (якщо така орендна плата становить не більше 10 відсотків розміру мікрогранту);

- лізинг обладнання (крім автомобілів, мотоциклів та інших транспортних засобів особистого користування);

- використання у підприємницькій діяльності прав інших суб`єктів господарювання (комерційна концесія).

Відповідно до п. 17 Порядку рішення про надання мікрогранту приймається Державним центром зайнятості не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на основі інформації уповноваженого банку, яка включає оцінку бізнес-плану та результати перевірки ділової репутації отримувача, а також оцінку співбесіди з отримувачем, проведеної регіональними центрами зайнятості. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості визначається договором про взаємодію.

Відповідно до п. 20 Порядку для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту. У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються цілі використання мікрогранту з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, умови, невиконання або неналежне виконання яких може призвести до повернення отримувачем отриманих коштів.

Наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969 затверджено форму договору про надання мікрогранту, який є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання Уповноваженому банку заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором, який укладається між Державним центром зайнятості та суб`єктом господарювання щодо якого прийнято рішення про надання мікрогранту.

Відповідно до п. 2 розділу IV Договору - отримувач використовує кошти мікрогранту за цільовим призначенням протягом шести місяців з дати його отримання (зарахування на рахунок отримувача).

Відповідно до п. 3 розділу V Договору - конкретні цілі використання коштів мікрогранту з переліку, визначеного пунктом 2 розділу V цього Договору, зазначаються отримувачем в бізнес-плані. Використання коштів мікрогранту на покриття інших витрат забороняється.

Відповідно до пп. 3 п. 2 розділу VI Договору - отримувач зобов`язується не використовувати кошти мікрогранту на цілі, відмінні від тих, які визначені у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору.

Відповідно до п. 21 Порядку, державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль виконання умов договору шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача протягом трьох років з дня укладення отримувачем договору мікрогранту або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку.

Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

У разі неможливості встановлення факту цільового використання мікрогранту або встановлення факту нецільового використання мікрогранту під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту, який здійснюється центром зайнятості, витрачені кошти протягом одного місяця повертаються отримувачем до уповноваженого банку, який протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України в установленому порядку. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього в установленому порядку.

У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 цього Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Відповідно до абзаців 3, 4, 5, 7 п. 24 Порядку (в редакції від 29.09.2022), до бізнес плану, який є невід`ємним додатком до договору мікрогранту, в межах наданої суми мікрогранту можуть бути внесені зміни після їх затвердження рішенням комісії Державного центру зайнятості, зокрема:

- у разі збільшення вартості предмета договору з постачальником (продавцем) може бути проведена доплата суми коштів у межах граничного розміру мікрогранту отримувача згідно з рішенням про надання мікрогранту. У такому випадку отримувач вносить відповідні зміни до бізнес-плану, надсилає його на погодження до уповноваженого банку та відповідного регіонального центру зайнятості.

- у разі зміни цільового призначення отримувач звертається до Державного центру зайнятості з відповідною заявою, викладеною в довільній формі з обґрунтуванням зміни цільового призначення коштів мікрогранту. Комісія Державного центру зайнятості на найближчому засіданні приймає рішення, про що інформує отримувача листом на електронну пошту. Державний центр зайнятості повідомляє уповноважений банк протягом п`яти робочих.

Зміни до бізнес-плану викладаються в додатковій угоді до договору мікрогранту.

Як встановлено судом, відповідачем закуплено товари, яких не наведено в переліку, передбаченому у бізнес-плані на загальну суму 99482,00 грн, а саме: навушники, чохол на MakBook, поєднувач MakBook з інтернет кабелем, маршрутизатор інтернет WiFiG, кріплення для телевізора, вішалка пересувна, вішалка "HELMUT"; оплачено оренду приміщення.

При цьому, загалом, такі видатки за своїм призначенням відповідають таким статтям витрат як придбання обладнання, необхідного для провадження господарської діяльності, орендна плата за нежитлове приміщення.

Судом встановлено, що закупівля вказаних товарів здійснена в межах проекту, для провадження господарської діяльності відповідача, та не перевищує суму мікрогранту.

Вказівка в статтях витрат у бізнес-плані на приблизний перелік та ціну товарів не підміняє собою загальні напрями витрат та не означає, що саме ці речі та саме за таку ціну буде закуплено. Порядок не вимагає отримувача гранту мати документи, що підтверджують точну ціну придбання того чи іншого майна станом на час складання бізнес-плану.

Суд зазначає, що не може вважатись нецільовим використанням коштів їхня витрата на обладнання, необхідне для провадження господарської діяльності отримувачем, в межах того самого напрямку витрат та для досягнення тих цілей, які поставлені у бізнес-плані.

Доказів використання коштів мікрогранту на цілі відмінні від тих, які вказані у бізнес-плані, матеріали справи не містять.

Визначення витрат, які не можуть вважатися нецільовим використанням коштів мікрогранту знайшли своє відображення і у чинній на теперішній час редакції п. 21 Порядку: не вважається нецільовим використанням коштів мікрогранту: зміна моделі, марки, кількості, вартості предметів закупівлі, якщо такі предмети закупівлі за своїм функціональним призначенням є аналогічними зазначеним у бізнес-плані та відповідають напрямам витрат, визначеним пунктом 5 цього Порядку, і якщо зміна здійснена в межах суми наданого мікрогранту.

Отже, враховуючи, що зміни цільового призначення витрат не відбулося, посилання позивача на п.24 Положення є безпідставним.

Враховуючи виконання відповідачем обов`язкової умови, використання коштів мікрогранту на ті статті витрат, які були передбачені у бізнес-плані та визначені Порядком і договором, нецільове використання суми мікрогранту не знайшло свого підтвердження.

Таким чином, позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами наявність правових підстав для задоволення його позовних вимог щодо повернення коштів мікрогранту згідно п.п.20, 21 Порядку №738.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову Івано-Франківського обласного центру зайнятості до фізичної особи-підприємця Лади Олександра Валерійовича про стягнення 99482 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.11.2025

Суддя Неверовська Л. М.