ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. Справа № 910/12179/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Мустіпан О.В.;

відповідача - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2025

за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №910/12179/25 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл»

про визнання недійсними рішень та скасування реєстраційної дії.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл» про:

- визнання недійсними рішень з`їзду членів Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл», оформлених протоколом №22-07/2025 від 22.07.2025;

- скасування рішення №3015 від 05.08.2025 про державну реєстрацію змін до відомостей організації, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що жодного з`їзду членів Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл» у липні 2025 року не проводилося, а протокол від 22.07.2025 є підробленим. Тому вказаний протокол повинен бути визнаний недійсним, рішення з`їзду, оформлені протоколом від 22.07.2025, підлягають скасуванню, а також визнано недійсним статут, що був затверджений оспорюваним рішенням. Також, на переконання позивача, підлягає скасуванню і реєстрація змін до відомостей щодо Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки така реєстрація здійснена на підставі наданого реєстратору протоколу від 22.07.2025.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Міністерства юстиції України та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказав на те, що невжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Міністерства юстиції України та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно відповідача призведе до нових противоправних рішень відповідача, у зв`язку з чим позивач буде змушений вживати додаткових заходів для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів шляхом ініціювання нових судових спорів.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 у справі №910/12179/25 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції вказав на те, що заява ґрунтується лише на припущеннях заявника і останнім не доведено, що без заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно відповідача існує загроза невиконання чи утруднення виконання судового рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову відповідно до поданої заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права.

Позивач зазначає, що невжиття судом заходів забезпечення позову у цій справі призведе до нових протиправних рішень відповідача, у зв`язку з чим позивач буде змушений вживати додаткових заходів для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів шляхом ініціювання нових судових спорів. Вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, свідчитиме про досягнення мети інституту забезпечення позову, оскільки попередить наступне порушення інтересів позивача з боку відповідача, що виключатиме необхідність нових звернень позивача до суду. Вказані заходи забезпечення позову цілком відповідають предмету та суті позову, оскільки виключно у такий спосіб можливо буде забезпечити поновлення порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення його позову. Водночас, зазначені заходи забезпечення позову не призведуть до порушення прав відповідача, оскільки такі заходи носять тимчасовий характер.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 апеляційну скаргу у справі №910/12179/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/12179/25, призначено її до розгляду на 11.11.2025, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву.

Поряд з цим, відповідач у встановлений процесуальний строк не скористався правом на подання відзиву, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

До суду 17.10.2025 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку ухвалою від 23.10.2025 задоволено.

У призначене засідання суду 11.11.2025 з`явилася представник позивача та надала пояснення по суті апеляційної скарги. Натомість, представник відповідача не з`явився, хоча Громадська організація «Вальдорфська школа «Михаїл» про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, як було зазначено вище, відповідач належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги та, у свою чергу, не повідомив суд про причини неявки у судове засідання уповноважених представників. Отже, неявка у судове засідання представників Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл» не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України визначено види заходів забезпечення позову.

Відповідно до вказаної процесуальної норми позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, ч. 1 ст. 137 ГПК України не містить вичерпного переліку заходів, якими може бути забезпечений позов у справі. Так, згідно з п. 10 ч. 1 цієї статті позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. п. 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також, згідно з ч. 11 цієї статті не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд зазначає, що забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також сприяння ефективному захисту або поновленню порушених прав позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Поряд з цим, у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, у разі задоволення яких судове рішення не вимагатиме примусового виконання. Тому, в даному випадку не має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.08.2018 у справі №910/1040/18, у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Суд також зауважує на тому, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136 та 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та 11.11.2020 у справі №910/13709/19.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як було зазначено вище, позивач у позовній заяві просить визнати недійсними рішення з`їзду членів Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл», оформлені протоколом №22-07/2025 від 22.07.2025, та скасувати рішення №3015 від 05.08.2025 про державну реєстрацію змін до відомостей організації, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, прийняте на підставі зазначеного рішення з`їзду.

Судом апеляційної інстанції безумовно враховано, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». У разі його вжиття нотаріуси або державні реєстратори не зможуть змінити відомості, зокрема, щодо керівництва юридичної особи та інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи на виконання оскарженого рішення загальних зборів. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №915/508/18, 12.03.2020 у справі №916/3479/19, 24.06.2020 у справі №902/1051/19 та 07.09.2020 у справі №904/1766/20.

Поряд з цим, колегія суддів також враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №918/531/22.

У наведеній справі учасники товариства звернулися з позовом до такого товариства та інших осіб про визнання недійсним рішення загальних зборів, яким припинено повноваження одного з позивачів на посаді директора товариства і звільнено його з посади та призначено на цю посаду іншу особу, а також про скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів товариства в частині зміни відомостей про керівника.

В межах розгляду спору у вказаній справі надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просив суд до набрання законної сили рішенням, зокрема, заборонити суб`єктам державної реєстрації вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно товариства в частині внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, про зміну складу та часток засновників/учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Отже, правовідносини сторін, що виникли у справах №№910/12179/25 та 918/531/22, є подібними.

Верховний Суд у своїй постанові з приводу заборони вчинення реєстраційних дій зазначив, що забороні підлягає вчинення не будь-яких дій, зокрема, внесення до ЄДР не будь-яких відомостей стосовно товариства, а лише тих, що можуть призвести до можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, можуть ускладнити виконання рішення суду (у разі його ухвалення на користь позивачів) та викликати труднощі при його виконанні. Такі заходи мають прямо стосуватись предмету позову.

Поряд з цим, визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, а також скасування відповідного запису у ЄДР є предметом позовних вимог у межах справи. Тобто, відповідні відомості вже внесені до ЄДР і скаржник вимагає скасувати відповідний запис. Як встановив суд апеляційної інстанції, відомості про зміну керівника товариства на підставі оскаржуваного рішення внесені до ЄДР.

Отже, неможливо забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій, які вже були вчинені.

При цьому, в резолютивній частині рішення суд заборонив широке і по суті необмежене коло дій, зокрема, заборонив суб`єктам державної реєстрації, визначеним законом, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії стосовно товариства щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, про зміну складу та часток засновників/учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Однак, суд жодним чином не аргументував, яким чином це забезпечить виконуваність судового рішення за позовом, яким оскаржена зміна директора на підставі рішення загальних зборів.

Колегія суддів нагадує, що у справі №910/12179/25 позивач просив вжити захід забезпечення позову шляхом заборони вчинення необмеженого кола реєстраційних дій, тобто фактично, будь-яких реєстраційних дії відносно Громадської організації «Вальдорфська школа «Михаїл», що широко виходить за межі предмета заявленого позову.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ГПК не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Оскарження учасником юридичної особи конкретного рішення загальних зборів (у спірному випадку - рішень з`їзду членів громадської організації) зовсім не означає, що загальні збори не можуть ухвалювати інших рішень протягом всього періоду розгляду судом такого спору. Якщо ухвалені загальними зборами рішення потребують реєстрації у ЄДР змін відомостей про юридичну особу, то суд не може забороняти вчиняти відповідні реєстраційні дії. Протилежний підхід означатиме блокування господарської діяльності товариства та надмірне втручання в його справи.

Таким чином, позов про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування відповідного реєстраційного запису не може бути забезпечений шляхом заборони здійснювати широке коло реєстраційних дій стосовно юридичної особи.

Саме такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №918/531/22.

З урахуванням встановлених вище обставин, захід забезпечення позову, який просив вжити позивач, не є співмірним з предметом спору, не відповідає вимогам адекватності та є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог в частині скасування реєстраційної дії.

При цьому, колегія суддів також погоджується з висновками місцевого господарського суду з приводу того, що позивачем жодним чином не доведено, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій стосовно відповідача призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просив позивач.

Як наслідок, протилежні доводи позивача, викладені ним в апеляційній скарзі, відхиляються апеляційним судом.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 у справі №910/12179/25 постановлена з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 у справі №910/12179/25 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12.11.2025.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов