11.11.2025Справа № 910/1554/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантбуд»
до Державної митної служби
про стягнення 37608713,42 грн,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
18 вересня 2025 року Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про часткове задоволення позову.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарантбуд» подало заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл 1525000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених ним витрат відповідач долучив до матеріалів справи:
- договір № 26/02/2025 про надання правничої допомоги від 26.02.2025, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Гарантбуд» та фізичною особою-підприємцем Сіваковим Леонідом Миколайовичем;
- акти приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги № 1 від 28.02.2025 на суму 465000,00 грн, № 2 від 17.03.2025 на суму 400000,00 грн, № 3 від 10.06.2025 на суму 200000,00 грн, № 4 від 23.07.2025 на суму 100000,00 грн, № 5 від 05.08.2025 на суму 360000,00 грн;
- платіжні інструкції;
Державна митна служба зазначила, що позивач не надав належних доказів на підтвердження обсягу робіт, які було здійснено адвокатом у процесі розгляду справи, всі надані документи містять лише загальні формулювання щодо наданих правничих послуг, що не дає можливості встановити реальну вартість наданих послуг. Так, позовну заяву, відповідь на відзив, клопотання про приєднання до матеріалів справи документів та заперечення на клопотання були подані та підписані представником позивача адвокатом Мальцевою Г.Ю. У процесі розгляду у Господарському суді міста Києва у справу вступив другий представник позивача адвокат Сіваков Л.М. Під час розгляду справи було проведено дев`ять судових засідань. Представник позивача адвокат Сіваков Л.М. взяв участь у шістьох судових засіданнях: 14.04.2025 (тривалістю 21 хв.), 05.05.2025 (тривалістю 19 хв.) - розгляд справи по суті; 26.05.2025 (тривалістю 35 хв.) та 17.07.2025 (тривалістю 46 хв.) - дослідження доказів по справі; 08.09.2025 (тривалістю 17 хв.) та 18.09.2025 (тривалістю 14 хв.) - судові дебати, а тому, враховуючи фактичну тривалість судових засідань, заявлений до стягнення розмір витрат за надані послуги в сумі 1525000,00 грн є завищеними та неспівмірними з виконаною адвокатом роботою. Державна митна служба посилаючись на те, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є надто завищеним, не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та співмірності відповідно до ціни позову, просила зменшити судові витрати за надання правової допомоги на 99%.
Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, зазначення у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) дає підстави вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару (ціну договору).
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Така правова позиція викладена у додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 19.11.2019 у справі № 5023/5587/12.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказаний висновок висловлено Верховним Судом в п. 26 постанови від 10.12.2019 при розгляді справи № 902/844/18.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.
У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат. Згідно із сталою судовою практикою, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №922/2869/19, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18. Представлені суду докази в підтвердження надання позивачу адвокатських послуг, пов`язаних з розглядом даної справи, не є безумовною підставою для відшкодування витрат в заявленому розмірі.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється під час вирішення спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20).
Суд дійшов висновку, що розподілу підлягають 160000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ці витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та співмірним із складністю справи і предметом позову.
Водночас враховуючи, що позов було задоволено частково суд покладає на відповідача 152000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.
Суддя С. А. Ковтун