ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2025 р. Справа№ 910/11346/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 12.11.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 (повний текст складено 10.09.2025)

про відмову у забезпеченні позову

у справі № 910/11346/25 (суддя - Т.П.Капцова)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі»

до 1. Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020»

3. Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

про забезпечення позову, поданою до пред`явлення позову

ВСТАНОВИВ:

У вересні 20225 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просило вжити заходи забезпечення позову до подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» позовної заяви, а саме:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025, спрямовані за вхід, вселення та зайняття приміщень, користування ними, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, перепланування чи будь-яких інших робіт, що змінюють поточний стан нерухомого майна, у частині нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 84, літ. А;

- заборонити будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» стосовно спірного майна на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що:

- розглядаючи заяву про забезпечення позову, в кожному конкретному випадку суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника;

- заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду доказів, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову;

- у заяві про забезпечення позову заявник посилається лише на ризик незворотних змін чи пошкодження спільного майна внаслідок здійснення орендарем перепланування, реконструкції, ремонту орендованого майна тощо, однак суд відзначає, що у силу п. 5.1 договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону № 1156 від 28.08.2025 поточний та/або капітальний ремонт майна як і виготовлення проєктно-кошторисної документації на проведення ремонту здійснюється лише за згодою балансоутримувача, проте матеріали справи не містять доказів звернення орендаря до балансоутримувача за такою згодою і її надання останнім. Також у суду відсутні підстави вважати, що проведення будь-якого ремонту спрямоване на завдання шкоди заявнику;

- оскільки передача нерухомого майна в оренду кореспондується з його прийняттям орендарем, суд вважає, що заборона орендареві вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди, а також заборона вчинення реєстраційних дій підпадає під встановлену ч 12 ст. 137 ГПК України заборону, адже такі заходи є втручанням у проведення аукціону, що фактично нівелює його наслідки.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову;

- постановити нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити в повному обсязі, а саме:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025, зокрема, але не виключно: вселення, зайняття приміщень, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, що змінюють поточний стан нерухомого майна, у частині нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 84, літ. А;

- заборонити будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» стосовно спірного майна на підставі договору оренди № 1156 від 28.08.2025.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та невірним їх тлумаченням, а також такою, що суперечить меті та завданням господарського судочинства.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- необхідність вжиття заходів забезпечення позову була обґрунтована очевидним та грубим порушенням прав скаржника як співвласника 29/100 часток нерухомого майна, суть якого (порушення) полягає в тому, що інший співвласник - Шевченківська РДА в односторонньому порядку, без отримання обов`язкової згоди скаржника, провів аукціон та уклав договір оренди щодо частини спільного майна;

- вказані дії Шевченківської РДА є прямим та безумовним порушенням фундаментальних засад інституту спільної власності, закріплених у ст.ст. 358 та 361 ЦК України. Так, за змістом положень чинного законодавства об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні, а право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не тотожне розпорядженню частиною майна. При чому частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна;

- в даному випадку має місце ситуація, за якої Шевченківська РДА розпорядилась (шляхом передачі в оренду) не часткою у праві спільної часткової власності (71/100), а фактично розпорядився частиною майна площею 1873,19 кв.м., що суперечить вимогам ст. 361 ЦК України;

- вжиття заходів забезпечення позову у спірному випадку не суперечить положенням ч. 12.ст. 137 ГПК України, яка встановлює, що заходи забезпечення позову не застосовуються до та не можуть бути використані як втручання у проведення аукціону, конкурсу, торгів, якщо позов поданий учасником такого аукціону, конкурсу, торгів або особою, яка не брала участі в аукціоні, конкурсі, торгах, але вважає, що її права чи інтереси порушені у зв`язку з проведенням аукціону, конкурсу, торгів, оскільки на момент звернення скаржника до суду із заявою (08.09.2025) аукціон вже відбувся (згідно з офіційною інформацією системи «Прозорро.Продажі», аукціон № LLE001-UA-559 було завершено 31.07.2025, а 28.08.2025 за його результатами вже було укладено оспорюваний договір оренди). Скаржник просив вжити заходи не щодо процедури аукціону, а щодо юридичних наслідків, які виникли після його завершення, а саме - щодо виконання незаконно укладеного договору;

- суд першої інстанції проігнорував реальний ризик ускладнення поновлення порушених прав. Так, метою позову є визнання недійсним договору оренди, що відповідно до статті 216 ЦК України має наслідком двосторонню реституцію, тобто відновлення первісного стану, однак, дозволивши Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» розпочати користування майном, суд створює умови, за яких таке відновлення стане фізично неможливим. Будь-які ремонтні роботи, перепланування чи встановлення обладнання в приміщеннях, які є частиною єдиного інженерного комплексу, можуть завдати непоправної шкоди всій будівлі. Навіть позитивне рішення суду про визнання договору недійсним не зможе повернути сторони у первісний стан, якщо цей стан буде фізично знищено або змінено. Таким чином, судове рішення ризикує стати суто декларативним актом, нездатним відновити порушене право власності у його матеріальному вимірі;

- суд першої інстанції не врахував, що відмова в забезпеченні істотно ускладнює ефективний захист прав позивача. Ефективний захист - це не лише отримання фінального рішення через тривалий час, але й можливість зупинити триваюче правопорушення. Кожен день перебування орендаря у спірній будівлі є новим епізодом порушення права власності скаржника. Відмова суду вжити заходів по суті легітимізує це триваюче порушення на весь період розгляду справи. Крім того, присутність третьої особи неминуче призведе до ескалації конфлікту та виникнення нових спорів (щодо комунальних платежів, доступу, обслуговування), що змусить скаржника розпорошувати свої зусилля та ресурси, відволікаючись від захисту основного права у первісному спорі;

- висновок суду першої інстанції про «необґрунтованість» доводів скаржника є безпідставним та довільним, а заявлені скаржником ризики не є гіпотетичними припущеннями, а є прямими, логічними та об`єктивно прогнозованими наслідками фактичного заходу орендаря на об`єкт нерухомості на підставі оспорюваного договору;

- запропоновані скаржником заходи є мінімально необхідними та виключно консерваційними, При цьому, заходи, про які просив скаржник (заборона фізичних дій та реєстраційних дій), є повністю співмірними, оскільки: 1) вони мають тимчасовий характер і діють лише до вирішення спору по суті; 2) вони стосуються виключно спірного майна і не зупиняють господарську діяльність відповідачів в цілому, не накладають арешт на їхні рахунки чи інше майно; 3) вони спрямовані не на позбавлення відповідачів їхніх прав, а лише на відтермінування реалізації цих прав до моменту, поки суд не встановить їх законність. При чому, потенційна шкода для скаржника від невжиття цих заходів є незрівнянно більшою та має незворотний характер, на відміну від тимчасових незручностей для відповідачів;

- суд першої інстанції, відмовивши у забезпеченні позову, фактично поклав весь тягар негативних наслідків на скаржника, чиє фундаментальне право власності було порушено, та надав необґрунтований захист інтересам відповідачів, що виникли з протиправних дій, що є прямим порушенням балансу інтересів сторін та суперечить самій меті існування інституту забезпечення позову як інструменту ефективного правосуддя.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2025 справа № 910/11346/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., Хрипун О.О., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 залишено без руху; надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

29.09.2025 від апелянт подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в додатках до якої міститься квитанція № 6679-7449-7055-9231 від 29.09.2025 про сплату 2 422,40 грн., в призначенні платежу вказано: «судовий збір, за позовом ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі», на рішення від 10.09.2025 по справі 910/11346/25, Північний апеляційний господарський суд».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 910/11346/25 призначено до розгляду на 21.10.2025 о 12:00 год., витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11346/25.

09.10.2025 до матеріали цієї справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

20.10.2025 від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 910/11346/25, яке обґрунтовано тим, що представник позивача зайнятий у судовому засіданні 21.10.2025 в іншому суді.

17.10.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на те, що:

- позивач, недобросовісно використовуючи процесуальні інструменти та зловживаючи своїми процесуальними правами, одночасно до того ж суду, з одного й того ж предмету подав позов разом з заявою про забезпечення позову (аналогічну з заявою, що була розглянута у даній справі). Так, за результатами подання позову та заяви про його забезпечення відкрито провадження і забезпечено позов у справі № 910/11432/25 (головуючий суддя Марченко О.В.).Маючи кардинально різні результати розгляду однієї й тієї ж заяви позивача (різниця лише в тому, що в цій справі заява подавалася до подання позову, а у справі № 910/11432/25 - разом з позовом) відповідач 2 оскаржив в Північному апеляційному господарському суді ухвалу господарського суду міста Києва про забезпечення позову від 15.09.2025, яка призначена до розгляду на 30.10.2025. Оскарживши ухвалу від 10.09.2025 у цій справі, позивач лише намагається використати (у разі задоволення апеляційної скарги) результати перегляду у цій справі для посилення своєї процесуальної позиції, оскільки фактично захист своїх прав позивач здійснив, подавши інший позов та заяву;

- укладання договору і є тим наслідком проведення аукціону, мету якого він переслідує, а висновки суду першої інстанції про те, що заборона орендареві вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди, а також заборона вчинення реєстраційних дій підпадає під встановлену ч 12 ст. 137 ГПК України заборону, є такими, що відповідають як букві так і духу закону;

- позивач вдається до припущень та надуманих лише ним самим можливих наслідків користування майном, отриманим в користування на конкурсних засадах відповідачем 2 згідно договору, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 № 820, однак, підстави так вважати або стверджувати, виявити ризик настання негативних наслідків для позивача, ним так само не надані ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про відкладення розгляду справи № 910/11346/25, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 відкладено на 03.11.2025 о 13:30 год.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 № 09.1-08/2429/25 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/11346/25 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці у період з 03.11.2025 по 07.11.2025.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 справа № 910/11346/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 справу № 910/11346/25 прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.), учасників справи повідомлено, що розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 відбудеться у раніше визначені дату та час, а саме 03.11.2025 о 13:30 год.

У розгляді справи № 910/11346/25 оголошено перерву до 12.11.2025 о 10:50 год.

Шевченківська районна у місті Києві державної адміністрація та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» представників в судове засідання не направили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за наявними матеріалами апеляційного провадження.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі`апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020», дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвалу суду першої інстанції - скасуванню, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову - задоволенню, з наступних підстав.

У вересні 20225 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» (далі заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просило вжити заходи забезпечення позову до подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» позовної заяви, а саме:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025, спрямовані за вхід, вселення та зайняття приміщень, користування ними, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, перепланування чи будь-яких інших робіт, що змінюють поточний стан нерухомого майна, у частині нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 84, літ. А;

- будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» стосовно спірного майна на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025.

У вказаній заяві заявником зазначено про те, що:

- він є власником 29/100 часток у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: будинок, спортивно-розважальний клуб, літера «А», загальною площею 2 654,5 кв.м, що розташований за адресою: просп. Берестейський, буд. 84, м. Київ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 (далі - Нерухоме майно);

- право власності позивача підтверджується: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.07.2025 №437686578, відповідно до якої власником 29/100 часток Нерухомого майна є ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі»; запис про право власності №48797217 внесено до реєстру 22.12.2022 державним реєстратором, приватним нотаріусом Бояринцевою Ольгою Віталіївною; підстава для реєстрації - свідоцтво від 21.12.2022 №109; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2025 № 441858645, яка повністю дублює та підтверджує вказані відомості;

- іншим співвласником Нерухомого майна є територіальна громада міста Києва в особі Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації (далі Адміністрація);

- частки співвласників не виділені в натурі, домовленостей про порядок володіння та користування майном у співвласників немає;

- всупереч встановленому законом режиму спільної часткової власності Адміністрація, діючи від імені територіальної громади, в односторонньому порядку прийняла рішення про передачу в оренду частини Нерухомого майна;

- з цією метою було організовано та проведено електронний аукціон №LLE001-UA-559 з передачі в оренду частини нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м; інформація про аукціон є загальнодоступною та міститься на офіційному вебпорталі електронної торгової системи «Прозорро.Продажі» за посиланнями: https://prozorro.sale/auction/LLE001-UA-559/; https://auction.pfozorro.sale/LLEOO 1-UA-559#results;

- 31.07.2025 зазначений аукціон відбувся, що підтверджується протоколом про результати електронного аукціону, сформованим того ж дня; переможцем аукціону було визнано ТОВ «Інтер Фуд 2020», з яким 28.08.2025 Адміністрацією (орендодавець) і Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (балансоутримувач) укладено договір оренди, за яким орендарю (ТОВ «Інтер Фуд 2020») передано у строкове платне користування частину Нерухомого майна - частину нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м;

- дії Адміністрації щодо проведення аукціону та передачі в оренду спірного майна прямо суперечать основним принципам регулювання відносин спільної власності, адже передача майна в оренду є формою розпорядження майном, в той час як розпорядження майном, що перебуває спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників;

- з огляду на вказане заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання недійними аукціону та укладеного за його наслідками договору.

- всі наведені дії - від прийняття рішення про передачу майна в оренду до укладення Договору оренди - були вчинені Адміністрацією за повної відсутності комунікації з позивачем та без отримання його обов`язкової, передбаченої законом згоди; відтак, ТОВ «Р.С.В.П. Едженсі» як законного співвласника було повністю усунуто від вирішення долі спільного майна, що є грубим порушенням його прав, які мають бути захищені судом.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник послався на те, що:

- у даному випадку існує реальна пряма та невідворотня загроза, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ситуації, коли майбутнє судове рішення, навіть у разі задоволення позову, виявиться декларативним і не зможе відновити порушені права заявника;

- діючи на підставі формально чинного (до моменту визнання його недійсним) договору оренди, ТОВ «Інтер Фуд 2020» має повне право розпочати проведення ремонтних, будівельних робіт, перепланування, демонтажу конструкцій, встановлення нового обладнання, прокладення додаткових комунікацій;

- спірний будинок є єдиним архітектурно-конструкторським комплексом, частки співвласників не виділені в натурі, не визначено порядок користування спільним майном. В свою чергу несанкціоноване перепланування, яке орендар з високою ймовірністю розпочне для пристосування приміщень для власних потребу, може включати демонтаж стін, створення нових прорізів несучих конструкцій, що поставить під загрозу цілісність та безпеку експлуатації всієї будівлі, тощо. При чому навіть якщо позов буде задоволено, відновлення первісного стану майна буде вкрай ускладненим, потребуватиме значних фінансових витрат на проведення нових експертиз та будівельних робіт, а в разі значних конструктивних змін - може виявитись взагалі неможливим;

- наявний ризик ескалації конфлікту та створення перешкод у користуванні власністю. Цей ризик стосується порушення права заявника на морне та безперешкодне володіння і користування своєю часткою власності;

- право орендаря породить спори щодо використання спільних входів, коридорів, сходів, прибудинкової території та комунікації;

- якщо до моменту ухвалення рішення суду та набрання ним законної сили ТОВ «Інтер Фуд 2020» встигне фактично зайняти приміщення, рішення суду про визнання договору оренди недійсним не призведе до його автоматичного виселення, орендар може відмовитись добровільно звільнити приміщення, що змусить заявника ініціювати новий судовий процес.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено, з чим колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції, серед іншого, зазначив про те, що заборона орендареві вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди, а також заборона вчинення реєстраційних дій підпадає під встановлену ч 12 ст. 137 ГПК України заборону, адже такі заходи є втручанням у проведення аукціону, що фактично нівелює його наслідки, що колегія суддів вважає помилковим, з огляду на наступне.

За змістом положень ч. 12 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

У вказаній нормі встановлюється обмеження для суду вживати заходи забезпечення позову, які полягають або мають наслідком, зокрема, зупинення конкурсу, аукціону, торгів, що проводяться від імені держави або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 у справі № 910/11552/20).

Частина 1 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлює, що етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає:

- прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду;

- внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС (електронна торгова система);

- прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків;

- опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС;

- розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду;

- проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

Отже, виходячи з положень ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», останнім етапом проведення аукціону є укладення та публікація в електронній торговій системі договору оренди.

У спірних правовідносинах відповідний договір будо укладено та опубліковано, що, в свою чергу, свідчить про те, що електронний аукціон №LLE001-UA-559 з передачі в оренду частини нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м. є завершеним, а відтак вжиття заходів забезпечення позову у цій справі не призведуть до припинення, відкладення, зупинення чи іншого втручання у проведення такого аукціону.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 543/730/14-ц).

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19 тощо.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У спорах майнового характеру про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на особу, яка клопоче про таке забезпечення та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 28.10.2019 у справі № 916/1845/19).

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, предметом розгляду у якій є правомірність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позовні вимоги про визнання якого таким, що не підлягає виконанню, має розглядатися судами:

- оскільки у даному разі Фірма мала намір звернутися до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- при цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, згідно з вказаним правовим висновком при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову, поданої у спорах, предметом у яких є немайнові вимоги, задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, судами не повинна взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду та те, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вказаним спростовуються висновки суду першої інстанції про те, що ненадання апелянтом доказів звернення орендаря до балансоутримувача за згодою щодо проведення поточного та/або капітального ремонту спірного майна свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача. Предмет позову - матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.

Предметом спору у цій справі, в тому числі, є вимоги про скасування рішень державного реєстратора, а підставою позову - незаконна реєстрація за іншими особами права власності на нерухоме майно, яке є власністю позивача.

Предметом позову, з яким позивач має на меті звернутися до суду, є вимоги про визнання недійсним електронного аукціону №LLE001-UA-559 з передачі в оренду частини нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м та укладеного за його наслідками договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, предметом якого є передача ТОВ «Інтер Фуд 2020» частини Нерухомого майна співвласником якого є заявник, а підставою - порушення його прав спільної часткової власності.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, кінцевою метою позову у цій справі є поновлення порушених прав, інтересів позивача як співвласника спірного нерухомого майна.

При цьому у разі задоволення цих вимог та визнання недійсним електронного аукціону №LLE001-UA-559 з передачі в оренду частини нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м та укладеного за його наслідками договору, предметом якого є передача ТОВ «Інтер Фуд 2020» частини Нерухомого майна співвласником якого є заявник, судове рішення не вимагатиме примусового виконання.

Колегія суддів зазначає про те, що:

- враховуючи те, що за змістом положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, предметом якого є передача ТОВ «Інтер Фуд 2020» частини Нерухомого майна співвласником якого є заявник, є правомірним до визнання його недійсним в судовому порядку;

- вказане надає особі, яка набула прав орендаря, права на користування спірним нерухомим майном (зокрема але не виключно, реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав, фактичного використання спірного майна, укладення договорів щодо постачальниками комунальних послуг тощо), що, у випадку задоволення позовних вимог, ускладнить захист порушеного права заявника, оскільки він не зможе захистити свої порушені права в межах даного судового процесу, а вимушений буде ініціювати нові позови як щодо виселення ТОВ «Інтер Фуд 2020», так і щодо приведення Нерухомого майна у попередній стан, та щодо скасування відповідного запису в Державному реєстрі речових прав, що потребуватиме значних як фінансових, так і правових витрат, покладання яких на заявника буде неправомірним.

Вказане свідчить про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову суд не досліджує наявність підстав для задоволення поданого до суду позову. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

При цьому, колегія суддів враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову визначеним заявником шляхом жодним чином не обмежить права та законні інтереси інших учасників спірних правовідносин, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють таких осіб їх конституційних прав, серед іншого і на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджають займатись господарською діяльністю як такою взагалі, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Колегія суддів зазначає про те, що при дослідженні матеріалів справи встановлено наступне.

На даний час заявником було подано до Господарського суду міста Києва відповідний позов до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (справа № 910/11432/25) про визнання недійсними:

- результатів електронного аукціону № LLE001-UA-559 з передачі в оренду частини нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м, яка розташована за адресою: просп. Берестейський, 84, літ. А, м. Київ, 03190, оформлених протоколом від 31.07.2025 про результати електронного аукціону;

- договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва №1156, укладеного 28.08.2025 за результатами аукціону.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 у вказаній справі № 910/11432/25:

1. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову зі справи №910/11432/25 задоволено повністю:

2. до набрання рішенням законної сили вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони:

- Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, зайняття приміщень, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, перепланування чи будь-яких інших робіт, що змінюють стан нерухомого майна, у приміщеннях загальною площею 1 873,19 кв.м у будівлі (літера «А») за адресою: просп. Берестейський, 84, м. Київ;

- державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державного реєстратора, вчиняти будь-які реєстраційні дії, зокрема, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) стосовно нерухомого майна на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва №1156, укладеного 28.08.2025 за результатами аукціону Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією (вул. Богдана Хмельницького, буд. 24, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 37405111), Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) і Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (вул. Білоруська, буд. 1, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 34966254).

Колегія суддів зазначає про те, що положення процесуального законодавства не визначають як підставу для відмови вжитті заходів забезпечення позову у одній справі, вжиття таких саме (або схожих) заходів забезпечення позов у іншій справі, а відтак задоволенні у справі № 910/11432/25 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову не є підставлю для відмови у задоволенні заяви вказаної особи про забезпечення позову у цій справі.

За таких обставин заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом:

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025, спрямовані за вхід, вселення та зайняття приміщень, користування ними, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, перепланування чи будь-яких інших робіт, що змінюють поточний стан нерухомого майна, у частині нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 84, літ. А;

- заборони будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» стосовно нерухомого майна на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореної ухвали судом першої інстанції мале місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 підлягає скасуванню, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольняється повністю.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» підлягає задоволенню.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/11346/25 скасувати.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

4. Вжити заходи забезпечення позову до подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» позовної заяви, а саме:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) та будь-яким іншим особам, що діють від його імені або за його дорученням, вчиняти будь-які дії на виконання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025, спрямовані за вхід, вселення та зайняття приміщень, користування ними, проведення ремонтних, будівельних, демонтажних робіт, перепланування чи будь-яких інших робіт, що змінюють поточний стан нерухомого майна, у частині нежитлової будівлі першого, другого та підвального поверхів загальною площею 1 873,19 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 84, літ. А;

- заборонити будь-яким особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наділені повноваженнями державних реєстраторів, зокрема, але не виключно, будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим особам, що наділені повноваженнями відповідно до законодавства України вчиняти реєстраційні дії, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589) стосовно спірного майна на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного за результатами аукціону, № 1156 від 28.08.2025.

5. Стягувачем за даною постановою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.С.В.П. Едженсі» (просп. Повітрофлотський, буд. 38, оф. 12, м. Київ, 03186; ідентифікаційний код 37331752).

6. Боржниками за даною постановою є:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Фуд 2020» (вул. Світличної Ганни, буд. 81, кв. 112, м. Павлоград(з), Дніпропетровська обл., 51400; ідентифікаційний код 43938589);

- державні реєстратори прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-які інші особи, уповноважені на виконання функцій державних реєстраторів, будь-які суб`єкти державної реєстрації прав та нотаріуси.

7. Дана постанова відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

8. Строк пред`явлення до виконання даного виконавчого документа - 3 роки: до 12.11.2028.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 12.11.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

А.О. Мальченко