РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2025Справа № 910/7388/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Шмиги В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/7388/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Гільдія України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Еліт»

про стягнення 2112005,61 грн

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Гільдія України» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Еліт» (далі - відповідач) про стягнення 2112005,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки №293 від 28.12.2023 не у повному обсязі розрахувався за поставлений товар, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 1417437,33 грн, пеню у розмірі 164334,15 грн, 25% річних у розмірі 339527,33 грн та інфляційні втрати у розмірі 190706,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/7388/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам строки на подачу заяв по суті спору та призначено підготовче засідання у справі.

У судовому засіданні 19.08.2025, суд, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті.

У судове засідання 21.10.2025 року представники сторін не з`явились, хоча про час, місце і дату судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання, втім про причини неявки не повідомили і не подали жодних клопотань, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за їх відсутності.

Разом з цим, у відповідності до вимог статей 178, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачам був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім, відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.10.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна гільдія України» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Еліт» (далі - покупець) було укладено договір поставки №293 (далі - договір) предметом якого за умовами пункту 1.1 є обов`язок постачальника передавати покупцю будівельні матеріали окремими партіями за цінами, в асортименті (номенклатурі) та кількості, які погоджуються сторонами в накладних (далі - товар), а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах, встановлених даним договором.

За умовами укладеного договору товар - це будівельні матеріали; дата поставки - це дата передачі постачальником товару та підписання сторонами видаткової (товарно-транспортної) накладної на товар; місце поставки - адреса складу постачальника (м. Києві по вул. Саперно-Слобідська, 57 та/або м. Вишневе, вул. Чорновола, 48).

Відповідно до пункту 1.2 договору загальний об`єм товару, який продається за даним договором, визначається протягом строку дії договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) товару за всіма переданими на умовах даного договору окремими партіями товару.

Право власності на товар переходить до покупця на дату підписання уповноваженими представниками обох сторін документа, що підтверджує фактичне передання товару від постачальника до покупця (пункт 1.3 договору).

Згідно пункту 2.1 договору ціни на товар визначаються сторонами в гривні та зазначаються у розрахункових та товарно-супровідних документах (товарна видаткова накладна), що надаються постачальником в момент передачі партії товару.

За умовами пункту 2.2 договору у випадку здійснення покупцем 100% попередньої оплати за партію товару, по ціні на товар, встановленої постачальником на момент надходження суми оплати на поточний рахунок постачальника, при передачі сплаченої партії товару покупцю, вартість товару не змінюються.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що покупець зобов`язується оплачувати кожну конкретну партію товару в строк, що не перевищує 30 (тридцять) календарних днів з моменту виконання постачальником зобов`язання з поставки відповідної партії.

Відповідно до пункту 2.6 договору покупець при оплаті товару в платіжному документі (платіжному дорученні) повинен чітко вказувати призначення платежу, а саме: номер та дату рахунку-фактури або номер і дату видаткової накладної або номер і дату договору поставки.

Сторони домовились, що при наявності у покупця заборгованості за поставлений товар, всі оплати, які здійснюються покупцем, зараховуються постачальником в рахунок погашення заборгованості з урахуванням черговості її виникнення, навіть якщо договір за яким існує заборгованість є відмінним від договору за яким здійснено платіж (пункт 2.7 договору).

Згідно пункту 3.3 договору приймання товару здійснюється покупцем згідно Інструкції П-6, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.07.1965 р., та Інструкції П-7, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. При виявленні невідповідності товару по кількості або якості умовам договору покупець зобов`язаний призупинити приймання товару. Подальше приймання та складання актів здійснюється за участю представника постачальника, якщо постачальник не надасть письмового дозволу на самостійне продовження приймання товару покупцем.

За умовами пункту 3.6 договору плата за поставку товару нараховується постачальником окремо або за рішенням постачальника може бути включена до вартості товару.

Пунктом 3.7 договору датою поставки товару вважається дата зазначена в видатковій (товарно-транспортній) накладній.

Відповідно до пункту 3.9 договору після належного прийняття товару покупець вже не вправі повернути товар назад постачальнику чи пред`являти будь-які претензії останньому з причини невідповідності асортименту та/чи кількості товару умовам цього договору.

Згідно пункту 5.1 договору за порушення умов договору сторони несуть цивільно-правову відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

У випадку затримки оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує йому суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню, яка нараховується на несплачену суму за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення (пункт 5.3 договору).

За умовами пункту 5.4 договору за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни (вартості) товару понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, покупець сплачує на користь постачальника 25% річних від суми боргу.

Умовами пункту 9.1 договору сторони погодили, що з метою оптимізації документообігу між сторонами, підвищення рівня збереження та захисту переданих документів та інформації, що міститься в них, а також заміни паперових юридично значущих первинних документів, що містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення на електронні документи (далі - ЕД), сторони домовились здійснювати документообіг в електронному вигляді та обмін первинними документами (рахунки, видаткові накладні, акти прийому-передачі наданих послуг, акти звірки взаємних розрахунків, заявки, специфікації тощо) у вигляді електронних документів із застосуванням до них електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) засобами телекомунікаційного зв?язку за допомогою відповідних систем електронного документообігу. У разі використання сторонами різних систем електронного документообігу або ЕЦП різних Центрів сертифікації ключів - зазначені системи або ЕЦП повинні мати можливість взаємної роботи та верифікації ключів один з одним.

Пунктами 9.2, 9.3 договору встановлено, що формування документів здійснюється з застосуванням положень чинного законодавства про електронні документи та електронний документообіг та законодавства у сфері кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП). Кожна сторона зобов`язана слідкувати за надходженням ЕД та своєчасно здійснювати його приймання, перевірку, підписання з використанням КЕП та повернення іншій стороні. Сторона, яка здійснює надсилання ЕД, вважається стороною-відправником, а сторона яка здійснює отримання ЕД, вважається стороною-одержувачем.

Згідно пункту 9.4 договору у випадку, коли чинним законодавством або у договорі не встановлено строків підписання конкретних ЕД, сторони погодили, що строк підписання таких документів з використанням сторонами КЕП становить 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дати отримання ЕД. Мотивована відмова від підписання ЕД може надсилатися через систему, через механізм відхилення ЕД з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення. Якщо протягом передбаченого договором строку, сторона-одержувач не підписала ЕД та не надіслала стороні-відправнику мотивованої відмови від підписання ЕД вважаються підписаними і набирають чинності. Розірвання (скасування) ЕД, підписаного обома сторонами з використанням КЕП /ЕЦП здійснюється виключно шляхом складення та підписання сторонами акта про анулювання ЕД.

Відповідно до пункту 9.7 договору сторони домовилися, що ЕД, який відправлений, підписаний КЕП/ЕЦП, має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для сторін, може бути представлений до суду в якості належного доказу та визнається рівнозначним документу на паперовому носієві. Підтвердження передачі документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими представниками сторін і не вимагає додаткового доказування. ЕД, підписаний стороною з використанням КЕП/ЕЦП і внесений в систему (переданий стороні-одержувачу) вважатиметься в усіх випадках підписаним уповноваженим представником сторони-відправника, в межах наданих повноважень, що не потребуватиме щоразу перевірки документів на представництво. Сторони підтверджують, що всі КЕП/ЕЦП, які використовуються ними для підписання ЕД, належать їх уповноваженим представникам та неправомірне чи помилкове накладання КЕП/ЕЦП на ЕД одною із сторін, не може бути підставою для не визнання/оспорювання/невиконання нею таких підписаних ЕД, що відправлені іншій стороні по системі. Всі ризики негативних наслідків неправомірного/помилкового накладання КЕП/ЕЦП на ЕД однієї із сторін, покладаються на цю сторону.

Договір набуває чинності з моменту його підписання повноваженими представниками обох сторін та діє до 31.12.2024. У випадку якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору до закінчення терміну його дії, даний договір вважається укладеним на кожний наступний календарний рік (пункти 7.1, 7.2 договору).

За умовами пункту 7.3 договору закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного договору позивачем було поставлено відповідачу товар та надано попутні (суміжні) транспортні послуги на загальну 1492028,91 грн, що підтверджується видатковими накладними №25501 від 08.01.2024 на суму 10020,00 грн, №116101 від 18.01.2024 на суму 2152,02 грн, №127801 від 19.01.2024 на суму 51264,72 грн, №127802 від 19.01.2024 на суму 9600,00 грн, №127804 від 19.01.2024 на суму 61603,20 грн, №129601 від 19.01.2024 на суму 3778,02 грн, №178201 від 25.01.2024 на суму 24047,16 грн, №299401 від 07.02.2024 на суму 259649,28 грн, №299402 від 07.02.2024 на суму 285614,21 грн, №55801 від 26.02.2024 на суму 13158,12 грн, №565601 від 29.02.2024 на суму 53153,46 грн, №565603 від 01.03.2024 на суму 29223,60 грн, №565604 від 01.03.2024 на суму 2671,20 грн, №631901 від 08.03.2024 на суму 10455,78 грн, №631902 від 08.03.2024 на суму 637,20 грн, №631903 від 08.03.2024 на суму 34080,06 грн, №631904 від 11.03.2024 на суму 17157,25 грн, №751201 від 13.03.2024 на суму 12710,58 грн, №788901 від 18.03.2024 на суму 3992,40 грн, №809501 від 20.03.2024 на суму 48730,38 грн, №809502 від 20.03.2024 на суму 648,00 грн, №809504 від 21.03.2024 на суму 9240,00 грн, №975601 від 02.04.2024 на суму 85546,20 грн, №1068001 від 09.04.2024 на суму 21715,56 грн, №1068003 від 09.04.2024 на суму 3855,60 грн, №1068004 від 09.04.2024 на суму 23440,46 грн, №1126501 від 11.04.2024 на суму 5653,44 грн, №1225501 від 18.04.2024 на суму 3153,36 грн, №1280701 від 23.04.2024 на суму 10270,44 грн, №1305201 від 24.04.2024 на суму 26478,01 грн, №1336203 від 29.04.2024 на суму 43788,06 грн, №1377901 від 01.05.2024 на суму 51432,12 грн, №1438801 від 03.05.2024 на суму 14422,08 грн, №2765101 від 13.08.2024 на суму 71091,54 грн, №3054801 від 02.09.2024 на суму 53815,92 грн, №3054802 від 02.09.2024 на суму 15012,00 грн, №3054804 від 03.09.2024 на суму 527,40 грн, №3055001 від 02.09.2024 на суму 8823,72 грн та актами здачі приймання робіт (надання послуг) №116102 від 18.01.2024 на суму 2500,02 грн, №127803 від 19.01.2024 на суму 13000,08 грн, №142901 від 22.01.2024 на суму 2500,02 грн, №162102 від 25.01.2024 на суму 2635,92 грн, №178202 від 25.01.2024 на суму 6000,00 грн, №212403 від 30.01.2024 на суму 3000,00 грн, №227404 від 31.01.2024 на суму 3000,00 грн, №251101 від 02.02.2024 на суму 6000,00 грн, №333401 від 09.02.2024 на суму 3000,00 грн, №367501 від 13.02.2024 на суму 3000,00 грн, №531501 від 23.02.2024 на суму 3000,00 грн, №505802 від 26.02.2024 на суму 2500,02 грн, №531701 від 26.02.2024 на суму 3000,00 грн, №565602 від 29.02.2024 на суму 3000,00 грн, №656605 від 01.03.2024 на суму 3000,00 грн, №63905 від 08.03.2024 на суму 3500,04 грн, №788902 від 18.03.2024 на суму 3000,00 грн, №809503 від 20.03.2024 на суму 3000,00 грн, №809505 від 21.03.2024 на суму 2800,02 грн, №975602 від 02.04.2024 на суму 10080,00 грн, №1068002 від 09.04.2024 на суму 3000,00 грн, №1126502 від 11.04.2024 на суму 3000,00 грн, №1225502 від 18.04.2024 на суму 3500,04 грн, №1280702 від 23.04.2024 на суму 3200,04 грн, №1305202 від 24.04.2024 на суму 3200,04 грн, №1336202 від 29.04.2024 на суму 1000,02 грн, №1377902 від 01.05.2024 на суму 4000,02 грн, №2765102 від 13.08.2024 на суму 3500,04 грн, №3054803 від 02.09.2024 на суму 3500,04 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін електронними цифровими підписами без будь-яких зауважень та заперечень.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки товару.

Позаяк, відповідач свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару у належному розмірі не виконав, сплативши лише 74591,58 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції №2140 від 09.08.2024, у зв`язку з чим виник борг за отриманий товар в сумі 1417437,33 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Приписами статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до такого договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 2.4 договору покупець зобов`язується оплачувати кожну конкретну партію товару в строк, що не перевищує 30 (тридцять) календарних днів з моменту виконання постачальником зобов`язання з поставки відповідної партії.

Втім, як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару у встановлений пунктом 2.4 договору строк не здійснив.

Тоді як, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару за договором підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 1417437,33 грн.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Отже, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 5.3 договору у випадку затримки оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує йому суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню, яка нараховується на несплачену суму за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати поставленого товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 5.3 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 164334,15 грн.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019).

Згідно пункту 5.4 договору за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни (вартості) товару понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, покупець сплачує на користь постачальника 25% річних від суми боргу.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків за договором, йому, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов договору, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 25% річних в сумі 339527,33 грн та інфляційні втрати у розмірі 190706,80 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 25% річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

Згідно з пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 202, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Гільдія України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Еліт» про стягнення 2112005,61 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Еліт» (03115, м. Київ, вул. Кучера Василя, будинок 3; ідентифікаційний код 35456735) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Гільдія України» (03170, місто Київ, вулиця Перемоги, будинок 9, офіс 1/7; ідентифікаційний код 43362385) основний борг у розмірі 1417437 (один мільйон чотириста сімнадцять тисяч чотириста тридцять сім) грн 33 коп., пеню у розмірі 164334 (сто шістдесят чотири тисячі триста тридцять чотири) грн 15 коп., 25% річних у розмірі 339527 (триста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять сім) грн 33 коп., інфляційні втрати у розмірі 190706 (сто дев`яносто тисяч сімсот шість) грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 31680 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.2025.

СуддяТ.В. Васильченко