УХВАЛА

10 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 916/4721/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Бакуліної С.В. (доповідач),

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 (головуючий суддя - Аленін О.Ю., судді: Принцевська Н.М., Філінюк І.Г.)

у справі №916/4721/24

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Морський 2021"

про визнання протиправним та скасування рішення установчих зборів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Морський 2021" (далі - ОСББ "Морський 2021"), в якій просила:

- визнати протиправним (незаконним) рішення порядку денного №4 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке оформлене у вигляді протоколу установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 22.08.2021, місце проведення: АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення порядку денного №4 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке оформлене у вигляді протоколу установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 22.08.2021, місце проведення: АДРЕСА_1 , як таке, що не відповідає статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 №2866-III в редакції, що діяла на момент прийняття рішення.

Господарський суд Одеської області рішенням від 28.05.2025 у справі №916/4721/24 позов задовольнив повністю, визнав протиправним (незаконним) та скасував рішення порядку денного №4 установчих зборів ОСББ "Морський 2021", яке оформлене у вигляді протоколу установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 22.08.2021, місце проведення: АДРЕСА_1.

Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 15.10.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 у справі №916/4721/24 скасував. У задоволенні позову відмовив у повному обсязі. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСББ "Морський 2021" 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Доручив Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

ОСОБА_1 звернулася 26.10.2025 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №916/4721/24 повністю та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 у справі №916/4721/24; судові витрати покласти на відповідача - ОСББ "Морський 2021".

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Виходячи з приписів частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, вона залишається без руху.

Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень

Пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК унормовано, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

Так, скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

В тексті касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що постанова суду апеляційної інстанції є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, оскільки порушує норми матеріального права (статті 1, 4, 6, 10 Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", статті 385, 386 Цивільного кодексу України) та процесуального права (статті 74, 76, 269 ГПК України), а також принципи верховенства права, законності та пропорційності, закріплені в статті 8 Конституції України, статті 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини та практиці Європейського суду з прав людини. Окрім цього скаржниця вказує про наявність окремої думки суддів Великої Палати Верховного Суду, висновків, викладених в постановах Верховного Суду, не вказуючи правову підставу/підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 287 ГПК.

Верховний Суд звертає увагу, що згідно з частиною четвертою статті 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.

З урахуванням викладеного касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху відповідно до частини другої статті 292 ГПК.

На виконання вимог цієї ухвали скаржниці необхідно обґрунтувати та зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК.

Способом усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у цій справі є викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

Щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну немайнову вимогу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 установлено у розмірі 3 028 грн.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Скаржниця оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, яким відмовлено у задоволенні двох вимог немайнового характеру.

Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням викладеного при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 9 689,60 грн (3 028 грн х 2-ві немайнові вимоги) х 200 % (ставка)) х 0,8 коефіцієнту).

ОСОБА_1 до касаційної скарги додала квитанцію від 26.10.2025 №2125-3575-1531-0127 про сплату судового збору у розмірі 6 056 грн, що свідчить про часткову сплату судового збору.

Отже, ОСОБА_1 необхідно надати Верховному Суду належні документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 3 633,30 грн, що становить різницю між сумою судового збору, який необхідно сплатити скаржнику (9 689,60 грн), та фактично ним сплаченим (6 056 грн).

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у цій справі підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК, із наданням скаржниці строку для усунення недоліків, а саме подання Верховному Суду: (1) касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства; (2) документа що підтверджує доплату судового збору у сумі 3 633,60 грн, за наведеними нижче реквізитами:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Рахунок отримувача: UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Суд звертає увагу скаржника на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга, та дата судового рішення, що оскаржується.

Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.

При цьому звертається увага на те, що заяву про усунення недоліків, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.

Згідно з частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 292 ГПК якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 ГПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №916/4721/24 залишити без руху.

2. Надати скаржниці строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя С. В. Бакуліна