УХВАЛА

м. Київ

18.11.2025Справа № 910/14075/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., перевіривши на предмет відповідності процесуальним вимогам позовної заяви

Приватне підприємство «Пожзабезпечення Л» (58000, м. Чернівці, вул. Небесної сотні, 14-а, оф. 418; )

до відповідача Служби безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 33; )

про стягнення 707 384, 51 грн

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне підприємство «Пожзабезпечення Л» з позовом до Служби безпеки України про:

- стягнення зі Служби безпеки України на користь Приватного підприємства «ПОЖЗАБЕЗПЕЧЕННЯ Л» заборгованість в розмірі 673 699,53 грн;

- стягнення зі Служби безпеки України на користь Приватного підприємства «ПОЖЗАБЕЗПЕЧЕННЯ Л» майно (грошові кошти) набуті без достатньої правової підстави в розмірі 33 684,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання послуг за державні кошти № 19/5-3 від 22.05.2025, в частині прийняття виконаних робіт та проведення оплати в розмірі 673 699,53 грн.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.04.2025 ПП «Пожзабезпечення», шляхом підписання заяви-договору № SME/GV/54248 про приєднання (надання банківської гарантії) до публічної пропозиції АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЖАДЖЕНЬ» на укладення договору про надання банківської гарантії (далі - Договір гарантії). 28.04.2025 в рамках вказаного договору АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЖАДЖЕНЬ» (далі - Банк-гарант) надало Позивачу безвідкличну гарантію строком до 25.12.2025 року на суму 33 684,98 грн, бенефіціаром за якою стало СБУ. Позивач зазначає, що грошові кошти 33 684,98 грн, сплачені Банком-гарантом на користь Відповідача, є майном (грошовими коштами) Позивача, що були набуті СБУ без достатньої правової підстави, які підлягають стягненню на користь ПП «Пожзабезпечення».

Суд зазначає, що судовий захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Як вбачається з позовної заяви, предметом даного позову є майнові вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача за Договором №19/5-3 про надання послуг за державні кошти від 22.05.2025, а також стягнення безпідставно набутого Відповідачем майна (грошових коштів) за банківською гарантією (25.04.2025 ПП «Пожзабезпечення», шляхом підписання заяви-договору № SME/GV/54248 про приєднання (надання банківської гарантії) до публічної пропозиції АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЖАДЖЕНЬ» на укладення договору про надання банківської гарантії (далі - Договір гарантії), 28.04.2025 року В рамках вказаного договору АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЖАДЖЕНЬ» (далі - Банк-гарант) надало Позивачу безвідкличну гарантію строком до 25.12.2025 року на суму 33 684,98 грн, бенефіціаром за якою стало СБУ), відповідно до прохальної частини позовної заяви зазначено:

1. Стягнути зі Служби безпеки України на користь Приватного підприємства «ПОЖЗАБЕЗПЕЧЕННЯ Л» заборгованість в розмірі 673 699,53 грн.

2. Стягнути зі Служби безпеки України на користь Приватного підприємства «ПОЖЗАБЕЗПЕЧЕННЯ Л» майно (грошові кошти) набуті без достатньої правової підстави в розмірі 33 684,98 грн.

Також позивачем сплачено за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 10 105, 49 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1137 від 31.10.2025, та №1138 від 31.10.2025 у розмірі 3 028 грн, відтак, позивачем сплачено судовий збір за дві матеріально-правові вимоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.02.2024 у справі № 990/150/23 виснувала, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Тобто, позивачем в межах даного позову об`єднано вимоги до відповідача як замовника зі стягнення заборгованості за Договором №19/5-3 про надання послуг за державні кошти від 22.05.2025, та стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави в розмірі 33 684,98 грн (сплата гарантійної суми по гарантії № SME/GV/54248 від 28.04.2025).

Суд зазначає, що передумови об`єднання позовних вимог визначені ч.1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.

Об`єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

При цьому сам факт наявності правовідносин в одному складі учасників, а також посилання в обґрунтування підстав поданого позову на обставини ухиляння сторони договору про надання послуг за державні кошти замовника в частині прийняття виконаних робіт та проведення оплати, а також однорідність вимог, позаяк позивачем надані однорідні за своєю правовою природою та аналогічні докази, жодним чином не унеможливлює вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості нарахованої за виконані роботи, а також стягнення грошових коштів набутих без достатньої правової підстави за банківською гарантією по кожному з Договору, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спорів.

Навіть у випадку коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Тобто, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з окремими позовами про стягнення грошових коштів за кожним із вищезазначених договорів.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що об`єднання таких вимог у позовній заяві та одночасний їх розгляд перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, належній, ретельній оцінці доказів, що має ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що, в свою чергу, унеможливить здійснення більш якісного розгляду справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню заявнику без розгляду для роз`єднання позовних вимог.

Позивачу роз`яснюється, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, в тому числі шляхом подання окремих позовів по кожному зі спірних договорів підряду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 232, 233, 234, 235, 253, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємствв «Пожзабезпечення Л» до Служби безпеки України про стягнення зі Служби безпеки України на користь Приватного підприємства «ПОЖЗАБЕЗПЕЧЕННЯ Л» заборгованість в розмірі 673 699,53 грн та стягнення зі Служби безпеки України на користь Приватного підприємства «ПОЖЗАБЕЗПЕЧЕННЯ Л» майно (грошові кошти) набуті без достатньої правової підстави в розмірі 33 684,98 грн - повернути позивачу.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду, відповідно до приписів статтей 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА