ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

11 листопада 2025 року Справа № 926/3527/25
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

секретар судового засідання Голіней Я.І.

за участі представників:

від позивача: Лелюк Х.М.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: Коляда М.О., адвокат

розглянувши заяву Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про забезпечення позову

у справі за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Ворзель

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Пантера ЛТД

про скасування державної реєстрації та визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Ворзель та Товариства з обмеженою відповідальністю Пантера ЛТД про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.11.2024 №341 та скасуваня рішення державного реєстратора від 21.11.2024 №76206383, яким було внесено зміни до розділу об`єкта нерухомого майна 101 Державного реєстру речових прав та здійснено перехід права власності на нерухомий об`єкт від Товариства з обмеженою відповідальністю Пантера ЛТД до Товариства з обмеженою відповідальністю Ворзель.

Позов обґрунтований тим, що органом виконавчої влади місцевого самоврядування виявлено порушення при внесенні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Бояринцевою О.В. відомостей про об`єкт нерухомого майна до Державного реєстру речових прав, оскільки за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 196-А у реєстрі зареєстровано право власності двох юридичних осіб, зокрема:

1. У Реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстрація об?єктів нерухомого майна здійснена до 2013 року, далі - РПВНМ) - за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопослуги» () зареєстрований газозаправний пункт автомобілів, загальна площа літ. «А» 3,60 кв.м., літ «Б» - навіс з газовою колонкою І, ІІ - ємкість для зберігання газу, огорожа № 1-2.

2. У державному реєстрі речових прав (реєстрація об`єктів нерухомого майна здійснена після 2013 року, далі - ДРРП) - за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворзель» зареєстровано АЗК (Автозаправний комплекс). Відповідно до інформації з РПВНМ газозаправний пункт автомобілів від 14.09.2012 року належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Атопослуги» ().

У Державному реєстрі речових прав (ДРРП) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ворзель» (далі по тексту - Відповідач-1) 21.11.2024 року зареєструвало за собою право власності на нерухомість, а саме: АЗК (Автозаправний комплекс) за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 196-А, кадастровий номер земельної ділянки :18:004:0026 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 341, виданий 21.11.2024, видавник: Бояринцева О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Технічний паспорт (Витяг 3 ЄДЕССБ), серія та номер: TI01:5960-0931-1397-6400, виданий 08.11.2024, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, довідка про показники об?єкта нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 07.11.2024, видавник: Приватна науково-виробнича фірма «СТРОЙІНДУСТРІЯ-Л».

Натомість за Товариством з обмеженою відповідальністю Пантера ЛТД у ДРРП 27.09.2016 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна №101 на підставі договору купівлі-продажу (між відповідачем-2 та ТОВ «Автопослуги»), договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 429, виданий 27.09.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чіріч О.А.

Позивач зазначає, що до моменту посвідчення договору купівлі-продажу між відповідачами та реєстрації права власності за відповідачем-1 на спірну нерухомість такий об`єкт як АЗС (автозаправний комплекс) за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька 196-А не існував. У підставах набуття права власності будь-які документи дозвільного характеру, які давали б право здійснювати будівництво об`єкта нерухомості або документи, які свідчили б про введення його в експлуатацію, відсутні.

Безпідставна реєстрація права власності на АЗС (автозаправний комплекс) перешкоджає суб`єкту господарювання, який знаходиться за сусідньою адресою (вул. Сторожинецька 192-А) здійснити нове будівництво у відповідності до наявної документації.

Такі дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Київ Бояринцевої Ольги Віталіївни при внесенні змін в Державний реєстр речових прав вищезазначених об`єктів нерухомого майна дії порушують Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та здійснені без наявних на те правових підстав.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Після звернення з позовом до суду позивачем подано заяву від 21.10.2025 (вх. №3249) про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Ворзель, чи будь-яким іншим фізичним або юридичним особам до набрання законної сили судовим рішенням у справі, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна АЗК (автозаправний комплекс) в м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 196-А та накладення арешту на майно.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття таких заходів може призвести до подальшого відчуження спірного об?єкта нерухомості, що позбавить позивача можливості захистити свої порушені права в межах даного судового провадження без нових звернень до суду.

Позивач вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ворзель» свідомо вчиняли протиправні дії, вже будучи обізнаними з тим, що предметом правочину став об?єкт самочинного будівництва. Незважаючи на це, вони, діючи з наміром приховати незаконні дії, зареєстрували право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворзель», на підставі чого були внесені зміни до державного реєстру речових прав.

Ухвалою суду від 22.10.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк у 5 (п`ять) календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме - надання суду копії договору від 21.11.2024, який є предметом спору (чи зазначення про причини неможливості подання такого договору з відповідною заявою про його витребування).

Оскільки заява про забезпечення позову подана після пред`явленням позову, який залишено судом без руху, суд повідомив сторони, що заява про забезпечення позову буде розглянута після відкриття провадження.

27.10.2025 позивач звернувся до суду з клопотанням про відкриття провадження у справі та витребування у відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстрації юридичного департаменту Чернівецької міської ради наступні докази:

- документи, що стали підставою для здійснення 21.11.2024 приватним нотаріусом Бояринцевою О.В. державної реєстрації об`єкта нерухомого майна за ТзОВ «Ворзель» за адресою: вул. Сторожинецька, 196-А, в м. Чернівці з реєстраційними номерами в ДРРПНМ 101, а саме: договір-купівлі продажу, серія та номер: 341, виданий 21.11.2024, видавник: Бояринцева О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Технічний паспорт (Витяг з ЄДЕССБ), серія та номер: ТІ01:5960-0931-1397-6400, виданий 08.11.2024, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, довідка про показники об`єкта нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 07.11.2024, «СТРОЙІНДУСТРІЯ-Л». видавник: Приватна науково-виробнича фірма;

- документи, що стали підставою для здійснення 27.09.2016 приватним нотаріусом Чіріч О.А. державної реєстрації об`єкта нерухомого майна за ТзОВ «Патнера ЛТД» за адресою: вул. Сторожинецька, 196-А, в м. Чернівці з реєстраційними номерами в ДРРПНМ 101, а саме: договори купівлі-продажу від 27.09.2016 №427 №429, які укладені між ТзОВ «Патнера ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопослуги».

29.10.2025 від відповідача - 1 надійшло клопотання про призначення розгляду заяви про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін.

Крім того, від відповідач 1 просить відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем в своїй заяві не наведено аргументів в чому саме полягає у спорі про недійсність правочину необхідність у обмеженні права розпорядження своїм майном добросовісним набувачем, який саме спір виник між позивачем та відповідачами та які ж саме перешкоди можуть виникнути у позивача у разі незабезпечення позову.

Ухвалою суду від 04.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.11.2025, розгляд заяви про забезпечення позову призначено у судовому засіданні 10.11.2025.

05.11.2025 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 10.11.2025 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 06.11.2025 задоволено клопотання представника відповідача 2 про участь у судовому засіданні 10.11.2025 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

10.11.2025 представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, представник відповідача 2 заперечив проти її задоволення.

У судовому засіданні 10.11.2025 на стадії ухвалення судового рішення по заяві про забезпечення позову оголошено перерву до 11.11.2025.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову.

Стаття 138 Господарського процесуального кодексу України встановлює порядок подання заяви про забезпечення позову.

Зокрема, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим кодексом.

Вимоги щодо форми та змісту заяви визначено у статті 139 Господарського процесуального кодексу України. Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, що не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Таким чином, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до висновку Верховного Суду, який було викладено у постанові від 22.08.2018 у справі №924/150/17, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до правового висновку, який було викладено в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. В такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Слід зазначити, що оцінка судом обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, пов`язана перш за все з чітким визначенням заявником у заяві предмету позову (позовних вимог), з яким він має намір звернутися до суду. У спорах про усунення перешкод у користуванні власністю зазначається власне спірне майно, вказується правовий зв`язок між позивачем та цим майном, а також надаються дані, які дозволять суду встановити наявність або відсутність прав на спірне майно також у інших осіб.

У протилежному випадку, коли з заяви про забезпечення позову не вбачається змісту майбутніх позовних вимог, виникає загроза застосування заходів (обмежень) для відповідача та/або інших осіб, не пов`язаних з предметом спору.

Означені факти свідчать про достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Відповідно до статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно положень статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Проаналізувавши підстави заявлених заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що такі вимоги відповідають вказаним умовам.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.11.2024 №341 та скасуваня рішення державного реєстратора від 21.11.2024 №76206383, яким було внесено зміни до розділу об`єкта нерухомого майна 101 Державного реєстру речових прав та здійснено перехід права власності на нерухомий об`єкт розташований за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька 196-А від Товариства з обмеженою відповідальністю Пантера ЛТД до Товариства з обмеженою відповідальністю Ворзель.

Позивач зазначає, що до моменту посвідчення договору купівлі-продажу між відповідачами та реєстрації права власності за відповідачем-1 на спірну нерухомість такий об`єкт як АЗС (автозаправний комплекс) за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька 196-А не існував. Безпідставна реєстрація права власності на АЗС (автозаправний комплекс) перешкоджає суб`єкту господарювання, який знаходиться за сусідньою адресою (вул. Сторожинецька 192-А) здійснити нове будівництво у відповідності до наявної документації.

Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність зв`язку між заявленим до застосування заходом забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна та заявленими позовними вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.11.2024 №341 та скасуваня рішення державного реєстратора від 21.11.2024 №76206383, яким було внесено зміни до розділу об`єкта нерухомого майна 101 Державного реєстру речових прав та здійснено перехід права власності на нерухомий об`єкт від відповідача 2 до відповідача - 1.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Оскільки невжиття вказаних заходів до забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного об?єкта нерухомості, що утруднить виконання рішення суду та може позбавити позивача можливості захистити свої права в межах даного судового провадження без нових звернень до суду, суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Ворзель», чи будь-яким іншим фізичним або юридичним особам, будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного об`єкта нерухомого майна.

При цьому, судом враховано, що заборона здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно носить тимчасовий характер, не завдасть шкоди та збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Ворзель» та не позбавить можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, фактично спрямовані на незмінність спірних правовідносин та їх суб`єктного складу. При цьому, суд враховує, що заходи забезпечення позову діятимуть тимчасово, виключно на час розгляду справи в суді.

Заборона здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має тимчасовий характер та може бути скасована в порядку, визначеному статтею 145 Господарського процесуального кодексу України. За клопотанням учасника справи суд також може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим (частина перша статті 143 ГПК України).

Зазначене є додатковою гарантією прав особи, яка за умови виникнення певних обставин та/або припинення дії обставин, що існували на момент забезпечення позову, вправі звернутися до суду та ініціювати питання про скасування чи заміну відповідного заходу забезпечення позову.

Суд дійшов висновку відмовити в частині заявлених вимог про накладення арешту на майно, оскільки Виконавчий комітет Чернівецької міської ради в прохальній частині заяви про забезпечення позову не зазначив, на яке саме майно слід накласти арешт, хто його власник та не обгрунтував, як накладення арешту може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно положень частини 5, 6, 8 статті 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відтак, за результатами розгляду заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку про її часткове задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21.10.2025 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Ворзель» (03061, пр. Відрадний, 95-А2, м. Київ, код 44552979), чи будь-яким іншим фізичним або юридичним особам, будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна АЗК (автозаправний комплекс), в м. Чернівцях вул. Сторожинецька, 196-А до набрання законної сили судовим рішенням у справі 926/3527/25.

3. В решті вимог заяви Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про забезпечення позову відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.11.2025

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строк, встановлені ст. ст. 255-257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.І. Ніколаєв