ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/10444/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 (суддя Трофименко Т. Ю.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 (колегія суддів Тарасенко К. В., Шаптала Є. Ю., Іоннікова І. А.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське»

до Міністерства юстиції України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Кобеляцька міська рада,

про визнання протиправними та скасування наказу,

(у судове засідання з`явився представник скаржника Рєпкін Н. І.),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» (надалі перетворено у Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське») до Кобеляцької міської ради та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.08.2021 № 2726/5 «Про задоволення скарги».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний наказ прийнятий внаслідок недотримання Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, внаслідок чого було порушено право постійного користування позивача.

08.11.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, де позивач просив замінити процесуальний статус Кобеляцької міської ради на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10444/22. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Кобеляцьку міську раду.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, відповідно до рішення Кобеляцької районної ради народних депутатів від 25.11.1994 Акціонерному товариству «Вільховатське» видано державний акт на право постійного користування землею серії ПЛ № 00026, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 4.

За вказаним державним актом Акціонерному товариству «Вільховатське» надано у постійне користування 237,50 га землі в межах згідно з планом користування.

Із листа Головного управління статистики у Полтавській області від 18.06.2020 № 03.4-22/352-20 вбачається, що 15.09.2009 в ЄДРПОУ внесено зміни щодо назви суб`єкта (ідентифікаційний код 03771181) Акціонерного товариства «Вільховатське» на Акціонерне товариство закритого типу «Вільховатське».

30.07.2020 державним реєстратором Заїчанської сільської ради Полтавської області Похилець Юлією Миколаївною на підставі державного акта на право постійного користування землею серія та номер: ПЛ №00026, виданого 29.12.1994 та відомостей з Державного земельного кадастру від 27.07.2020 №№ 21711615, 21711535, 21711570, 21711704, 21711662, 21711822, 21711767, 21711595, 21711805, 21711737, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 53383037, 53384099, 53383801, 53382564, 53382810, 53377142, 53376880, 53383436, 53377311, 53377453, якими за Акціонерним товариством закритого типу «Вільховатське» (ідентифікаційний код 03771181) зареєстровано право постійного користування земельними ділянками за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с/рада Вільховатська, а саме: кадастровий номер :00:004:0137 площею 3,388 га; кадастровий номер :00:005:0065 площею 4,7275 га; кадастровий номер :00:004:0140 площею 13,5478; кадастровий номер :00:007:0162 площею 8,2026 га; кадастровий номер :00:007:0161 площею 1,8483 га; кадастровий номер :00:002:0215 площею 57,1108 га; кадастровий номер :00:004:0141 площею 30,0067 га; кадастровий номер :00:004:0139 площею 23,4211 га; кадастровий номер :00:001:0091 площею 26,5258 га; кадастровий номер :05:001:0028 площею 53,1906 га.

31.07.2020 державним реєстратором Заїчанської сільської ради Полтавської області Похилець Юлією Миколаївною на підставі державного акта на право постійного користування землею серія та номер: ПЛ №00026, виданого 29.12.1994 та відомостей з Державного земельного кадастру від 27.07.2020 №№ 21711315, 21711272, 21711427, 21711349, 21711394, 21711213, 21711163, 21711040, 21711464, 21711499, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 53392197, 53394153, 53390337, 53390657, 53390457, 53394414, 53394612, 53394939, 53390252, 53390176, якими за Акціонерним товариством закритого типу «Вільховатське» (ідентифікаційний код 03771181) зареєстровано право постійного користування земельними ділянками за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с/рада Вільховатська, а саме: кадастровий номер :00:015:0004 площею 27,0041 га; кадастровий номер :00:015:0005 площею 70,278 га; кадастровий номер :00:007:0158 площею 9,1504 га; кадастровий номер :00:007:0160 площею 44,1638 га; кадастровий номер :00:007:0159 площею 17,615 га; кадастровий номер :01:001:0305 площею 4,4172 га; кадастровий номер :01:001:0306 площею 3,2534 га; кадастровий номер :01:001:0307 площею 2,2242 га; кадастровий номер :00:007:0015 площею 86,2881 га; кадастровий номер :00:005:0066 площею 6,038 га.

07.07.2021 Південно-Східна регіональна колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції розглянула скаргу Вільховатської сільської ради від 21.09.2020 № 359, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 25.09.2020 за № 11838-32-20, за наслідками розгляду якої рекомендувала вказану скаргу задовольнити частково, скасувати рішення від 30.07.2020 №№ 53383037, 53384099, 53383801, 53382564, 53382810, 53377142, 53376880, 53383436, 53377311, 53377453 та від 31.07.2020 №№ 53392197, 53394153, 53390337, 53390657, 53390457, 53394414, 53394612, 53394939, 53390252, 53390176, прийняті державним реєстратором Заїчанської сільської ради Полтавської області Похилець Юлією Миколаївною.

У вказаному висновку Південно-Східною регіональною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції встановлено, що оскаржувані рішення щодо земельних ділянок із кадастровими номерами :00:001:0091, :00:004:0141, :00:004:0137, :00:004:0140, :00:004:0139, :00:002:0215, :00:007:0158, :00:007:0015, :00:007:0159, :00:007:0160, :00:007:0161, :00:007:0162, :05:001:0028, :00:015:0004, :00:015:0005, :01:001:0306, :01:001:0307, :01:001:0305, :00:005:0065, :00:005:0066, прийняті державним реєстратором Похилець Ю.М. з порушенням норм чинного законодавства в частині проведення державної реєстрації на підставі правовстановлюючого документу, що не дає змоги ідентифікувати земельні ділянки, права щодо яких були заявлені, а тому на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор повинна була прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав.

На підставі вказаного висновку Південно-Східної регіональної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції 03.08.2021 Міністерством юстиції України прийнято наказ № 2726/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу Вільховатської сільської ради від 21.09.2020 задоволено частково; скасовано рішення від 30.07.2020 №№ 53377311, 53376880, 53383037, 53383801, 53383436, 53377142, 53382810, 53382564, 53377453, 53384099 та від 31.07.2020 №№ 53390337, 53390252, 53390457, 53390657, 53392197, 53394153, 53394612, 53394939, 53394414, 53390176, прийняті державним реєстратором Заїчанської сільської ради Полтавської області Похилець Юлією Миколаївною; в іншій частині вимог відмовлено; виконання пункту 2 цього наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

3. Короткий зміст судових рішень у справі

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 у справі № 910/10444/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024, позов задоволено.

Судові рішення аргументовані тим, що розгляд скарги Вільховатської сільської ради на рішення про державну реєстрацію права постійного користування земельними ділянками за позивачем мав здійснюватись у відповідності до частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто Міністерством юстиції України, а не територіальним його органом.

У своїй скарзі Вільховатська сільська рада зазначає, що спірні земельні ділянки зареєстровані за позивачем на підставі підробних документів на підприємство, яке з 2007 року фактично припинило свою діяльність.

В той же час, судом зі змісту долученої до відзиву на позовну заяву скарги Вільховатської сільської ради від 21.09.2020 № 359 встановлено, що остання у цій скарзі посилалася на прийняття державним реєстратором Заїчанської сільської ради Барвінською Альоною Леонідівною рішень про державну реєстрацію права постійного користування на ряд земельних ділянок за позивачем та просила провести перевірку правомірності реєстраційних дій державного реєстратора Заїчанської сільської ради Барвінської Альони Леонідівни, а не державного реєстратора реєстратора Заїчанської сільської ради Полтавської області Похилець Юлії Миколаївни.

Наведене свідчить про необґрунтованість висновків про наявність порушення державним реєстратором Похилець Ю.М. вимог законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а скасовані рішення, прийняті останньою за результатами розгляду скарги Вільховатської сільської ради від 21.09.2020 № 359 на рішення зовсім іншого державного реєстратора.

Чинне законодавство передбачає обов`язок Міністерства юстиції України чи відповідного його територіального органу запросити для розгляду скарги скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Міністерства юстиції України, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів, та своєчасно повідомити осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги.

У матеріалах справи міститься, зокрема, акт від 02.07.2021 про неможливість здійснення виклику телефонограмою на засідання Колегії 07.07.2021, складений про те, що у головного спеціаліста відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) була відсутня можливість додаткового повідомлення Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» про час, дату та місце розгляду скарги.

Складання відповідачем Акта від 02.07.2021 не свідчить про повідомлення Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» про розгляд скарги. При цьому, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про розгляд скарги засобами електронної пошти.

Крім того, відповідачем не надано доказів належного повідомлення про розгляд скарги Вільховатської сільської ради Полтавської області від 21.09.2020 за № 359 державного реєстратора Заїчанської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М., а в Акті від 02.07.2021 про неможливість здійснення виклику телефонограмою на засідання Колегії 07.07.2021 вказано зовсім іншого державного реєстратора.

Повідомлення про розгляд скарги шляхом публічного повідомлення на сайті Міністерства юстиції України, з урахуванням обставин цієї справи, було недостатнім.

Скарга Вільховатської сільської ради надійшла до Міністерства юстиції України 25.09.2020, а оскаржуваний наказ № 2726/5 прийнятий лише 03.08.2021, тобто зі спливом майже десяти місяців від дня надходження скарги, однак оскільки зі скаргою звертався не позивач, то пропуск строку розгляду скарги сам по собі не призвів до порушення прав позивача.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій викладено прохання судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Скарга обґрунтована тим, що судами застосовано пункт 11 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 без урахування висновків, викладених у постановах Верховного суду від 06.06.2018 у справі № 804/2296/17, від 31.05.2019 у справі № 810/328/18, від 04.06.2019 у справі № 815/5049/17, від 16.03.2023 у справі № 910/574/22 стосовно того, що оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України є належним способом повідомлення про дату, час та місце засідання Колегії Міністерства юстиції України.

Крім того, на думку скаржника відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 2 Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 № 71/5, а саме щодо правомірності розгляду скарг регіональними колегіями Міністерства юстиції України за відповідним дорученням Міністра юстиції України або заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації.

4.2. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вказує на безпідставність доводів скаржника та просить закрити касаційне провадження, відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, а з інших підстав касаційну скаргу залишити без задоволення.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.3. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2024 було зупинено касаційне провадження у справі № 910/10444/22, зокрема до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/2546/22 і висновки, викладені у постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 колегія суддів враховує на підставі частини четвертої статті 300 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 зазначила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду розглядаючи касаційну скаргу у справі № 910/2546/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Герман-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконива» до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: державний реєстратор Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Федорич Андрій Миколайович, державний реєстратор Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області Шкітак Володимир Михайлович, державний реєстратор Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Шкітак Володимир Михайлович, державний реєстратор Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаний Володимир Дмитрович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» про визнання протиправним і скасування наказу від 15.10.2021 № 3707/5 «Про задоволення скарги» та зобов`язання вчинити дії, до закінчення розгляду якої зупинялося провадження у цій справі, у постанові від 03.09.2025 вказала, що: «… вирішуючи спір про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, суд насамперед повинен установити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного цивільного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов (див. пункт 7.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19). Вирішення цього питання передує з`ясуванню, чи мало місце порушення, невизнання або оспорювання такого права чи інтересу, зокрема, внаслідок стверджуваних у позові порушень, допущених під час розгляду відповідної скарги та/або ухвалення наказу».

Водночас щодо суб`єктного складу сторін у наведеній категорії справ, то Велика Палата у вказаній постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 виклала такий правовий висновок: «…у вказаному вище спорі вирішуватиметься юридична доля майнових прав та інтересів ТОВ «Агро-Лан», а також виходячи з правової природи спірних відносин, саме до цієї особи мають бути звернуті матеріально-правові вимоги позивачів, які здатні ефективно захистити порушені, на їх думку, права оренди та суборенди земельних ділянок, про що йтиметься в наступному розділі цієї постанови.

Натомість Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивачів відсутній спір про речові права на земельні ділянки».

У пунктах 9.52 - 9.55 вказаної постанова Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що:

«9.52. Натомість для забезпечення ефективного функціонування відносин у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також єдності та передбачуваності судової практики Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах КГС ВС від 18.06.2024 у справі № 910/6143/23, від 25.06.2024 у справі № 910/3017/23, від 04.06.2024 у справі № 910/12439/22, від 16.04.2024 у справі № 910/20417/21, від 10.04.2024 у справі № 910/8568/23, від 17.04.2024 у справі № 910/2438/23, від 31.10.2023 у справі № 910/3134/22, від 17.05.2023 у справі № 910/12859/20, оскільки сформульований у них підхід, за якого в подібних спорах єдиним відповідачем може бути Мін`юст, суперечить викладеним у цій постанові висновкам з посиланням на інші висновки Великої Палати Верховного Суду, від яких вона не відступала, зокрема про склад сторін такого спору.

9.53. Також Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків КГС ВС, викладених у постановах від 09.08.2023 у справі № 910/18929/21 та від 17.04.2024 у справі № 640/14353/19, про те, що позовна вимога про оскарження наказу Мін`юсту в разі її задоволення не приводить до повного захисту прав позивача, а судове рішення про визнання незаконним чи про скасування такого наказу само собою не може бути підставою для державної реєстрації речових прав, оскільки з урахуванням конкретних обставин справи таку вимогу можна інтерпретувати як спрямовану на введення позивача у володіння шляхом державної реєстрації відповідного речового права на підставі судового рішення згідно з положеннями частини третьої статті 26 Закону. Відтак зазначена вимога не має щоразу розцінюватись судами як неналежний спосіб захисту з відмовою в її задоволенні виключно з формальних міркувань.

9.54. Велика Палата Верховного Суду вчергове звертає увагу на те, що вона відступає не від постанови у конкретній справі, а від висновку щодо застосування норм права. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункт 42), від 26.10.2022 у справі № 201/13239/15-ц (пункт 43) та від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 (пункт 66)].

9.55. У разі коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного, зокрема, в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, згідно із частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду [див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16 (пункт 36), від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 (пункт 67), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункт 43) та від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 (пункт 67)]».

Отже, у вказаній постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 Великою Палатою Верховного Суду викладено висновки про те, що суб`єктний склад сторін у спорах про скасування наказів Міністерства юстиції України залежить від правової природи правовідносин.

5.4. Спір у цій справі виник щодо речових прав на земельні ділянки, а сторонами цього спору є позивач, який посилається на безпідставне скасування Наказом належного йому права постійного користування земельними ділянками, і Кобеляцька міська рада, до земель запасу якої віднесені спірні земельні ділянки, про що вона зазначала у апеляційній скарзі, а позивач стверджував у позові, що вона є правонаступником Вільховатської сільської ради.

Отже, відповідачем у цій справі за вимогами ТОВ «Вільховатське», є Кобеляцька міська рада, яка заперечує набуття позивачем права постійного користування, а не саме лише Міністерство юстиції України, з яким у позивача немає спору про речові права.

Наведеного суди попередніх інстанцій помилково не врахували і зосередились у своїх рішення на оцінці аргументів позивача щодо стверджуваних порушень, які допустило Міністерство юстиції України під час розгляду скарги та ухвалення наказу Міністерства юстиції України від 03.08.2021 № 2726/5 «Про задоволення скарги»

Дійсно, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи [див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41) та від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 (підпункт 8.9)].

Позивач хоча і першочергово звернувся з позовом до Кобеляцької міської ради, однак самостійно відмовився від визначення її як співвідповідача і вважав, що необхідним є задоволення позовних вимог самим лише Міністерством юстиції України, з яким у них немає спору про речові права на земельні ділянки.

За усталеними висновками Верховного Суду, звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові [див. постанови від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 (підпункт 8.18) та від 18.12.2024 у справі № 907/825/22 (пункт 103)]. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача [постанови від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21 (пункт 189), від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (пункт 148) та від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (пункт 153)].

Оскільки Міністерство юстиції України не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, а також немає визначених процесуальним законом підстав для залучення Кобеляцької міської ради співвідповідачем, Верховний Суд дійшов висновку про те, що у позові слід відмовити з цих підстав.

З урахуванням наведених вище мотивів відмови в задоволенні позову колегія суддів не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги.

У свою чергу, доводи відзиву на касаційну скаргу не спростовують зазначеного і не можуть бути підставою для залишення без змін оскаржених судових рішень.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

6.1. За частиною першою статті 315 ГПК України у резолютивній частині постанови касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанцій, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

6.2. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 цього ж Кодексу якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

6.3. Оскільки у цій справі суд касаційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову у позові, то витрати скаржника зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 721,50 грн, а також зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 4 962,00 грн слід покласти на ТОВ Вільховатське».

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі № 910/10444/22 скасувати і ухвалити нове рішення.

3. Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.08.2021 № 2726/5 «Про задоволення скарги».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (36007, Полтавська обл, м. Полтава, вул. Решетилівська, 42, вул. код 03771181) на користь Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, код 00015622) 8 683,50 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді Г. М. Мачульський

О. В. Случ