РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.11.2025Справа № 910/11438/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом фізичної особи - підприємця Симончука Олега Григоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веб Айті Компані" про стягнення 227 200,68 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2025 року фізична особа - підприємець Симончук Олег Григорович (далі - Підприємець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веб Айті Компані" (далі - Товариство) про стягнення 227 200,68 грн, з яких: 225 000,00 грн - основна заборгованість за укладеним між сторонами договором про надання послуг з програмування веб-додатку від 19 листопада 2024 року № 01/24, 2 200,68 грн - три проценти річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

17 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" та 22 вересня 2025 року - на адресу суду, позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 вересня 2025 року вищенаведену позовну заяву Підприємця прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11438/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки на час прийняття вищевказаної ухвали суду відомості про наявність у відповідача електронного кабінету були відсутні, з метою повідомлення останнього про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 22 вересня 2025 року про відкриття провадження у справі № 910/11438/25 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 02223, місто Київ, вулиця Райдужна, будинок 4.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали був повернутий підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення Товариству, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 22 вересня 2025 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте Товариство у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подало.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

15 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшла заява від вказаної дати про приєднання доказів до матеріалів справи - виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо відповідача.

21 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява, у якій останній повідомив про те, що ціна позову не змінилася, спірна заборгованість відповідачем погашена не була.

Інших заяв чи клопотань від учасників справи на адресу суду не надходило.

Приймаючи до уваги те, що Товариство було належним чином повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у її матеріалах достатньої кількості документів для розгляду даного спору по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2025 року між Товариством і Підприємцем було укладено договір про надання послуг з програмування веб-додатку № 01/24, за умовами якого останній зобов`язався надати послуги з програмування веб-додатку "MemoDremo Арр", а Товариство - прийняти й оплатити зазначені послуги.

Під послугами у розмінні цього правочину розуміється комплекс послуг/робіт з програмування веб-додатку, зокрема: контроль роботи веб-додатку (доступність у мережі Інтернет, виправлення помилок); захист від вірусних атак, взлому програмних кодів та доступу до веб-додатку; виконання внутрішніх робіт над веб-додатком, усунення технічних помилок, пов`язаних з оптимізацією, зменшенням завантаженості системи; роботи, пов`язані з обробкою програмних запитів до системи веб-додатку; робота з програмним кодом веб-додатку (підпункти 2.2.1.-2.2.5. пункту 2.2. договору).

Відповідно до пункту 2.3. договору виконавець надає обумовлені пунктом 2.2. цього правочину послуги в строк до 30 квітня 2025 року.

За умовами пункту 3.2.3. цієї угоди Підприємець має право вимагати своєчасну та повну оплату наданих послуг.

Вартість послуг становить 225 000,00 грн. Загальна вартість послуг за договором визначається сумою актів наданих послуг. Оплата послуг здійснюється протягом 3-х банківських днів з дати акта наданих послуг на підставі рахунку-фактури. Усі платежі здійснюються в національній валюті України на банківський рахунок виконавця. У результаті взаємних домовленостей сторін вартість послуг, а також порядок їх оплати можуть змінюватись. Всі зміни оформлюються у вигляді додаткових угод. Надання послуг оформлюється актом, який складається у письмовій формі й підписується уповноваженими представниками сторін. Протягом 10-ти календарних днів з моменту надання послуг виконавець передає замовнику акт, який останній зобов`язується розглянути та підписати не пізніше 5-ти календарних днів з моменту його пред`явлення, або надіслати письмову мотивовану відмову від підписання. У разі непідписання акта наданих послуг та відсутності претензій, такі послуги вважаються наданими належним чином, у встановлений строк та в повному обсязі, а відповідний акт - таким, що підписаний сторонами (пункти 4.1.-4.8 вказаного правочину).

Відповідно до пункту 5.8. договору, у разі прострочення оплати послуг, Підприємець вправі нарахувати три проценти річних від простроченої суми.

Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 30 травня 2025 року (пункт 6.1. вказаного правочину).

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами правочину позивач у період його дії надав Підприємству послуги на загальну суму 225 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта приймання-передачі послуг від 30 квітня 2025 року, який підписаний сторонами без жодних заперечень і зауважень, а також виставив Товариству рахунок-фактуру від 30 квітня 2025 року № 2504124 на вказану суму (копія вказаного рахунку також міститься в матеріалах справи).

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за наведеним договором також свідчить відсутність з боку замовника претензій і повідомлень про порушення виконавцем умов цієї угоди.

У той же час, всупереч положенням договору, відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті вартості наданих послуг не виконав. З наявної у матеріалах справи копії акта звірки взаєморозрахунків, підписаного між обома сторонами, вбачається, що відповідач визнав факт заборгованості перед позивачем, яка станом на 29 серпня 2025 року склала 225 000,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором у розмірі 225 000,00 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Товариство на момент прийняття рішення не надало документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Підприємця до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу. Враховуючи викладене, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо оплати наданих послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача 2 200,68 грн трьох процентів річних, нарахованих за період з 6 травня 2025 року по 1 вересня 2025 року на вищевказану суму основної заборгованості.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Підприємцем до стягнення розмір трьох процентів річних є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства, положенням договору та не перевищує розраховану судом суму вказаної компенсаційної виплати, тому позовна вимога про стягнення з відповідача 2 200,68 грн трьох процентів річних також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Підприємця.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веб Айті Компані" (02223, місто Київ, вулиця Райдужна, будинок 4; ідентифікаційний код 44709843) на користь фізичної особи - підприємця Симончука Олега Григоровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 225 000 (двісті двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості, 2 200 (дві тисячі двісті) грн 68 коп. трьох процентів річних та 3 408 (три тисячі чотириста вісім) грн 01 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 11 листопада 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко