ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

10 листопада 2025 року м. ХарківСправа № 922/2123/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Шаповаловій Д.С.

розглянувши матеріали справи та заяви відповідача 2 (вх. № 25917/25) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25

за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області (61098, м. Харків, Григорівське шосе, буд. 52) в особі позивача Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48)
до відповідача 1: Відділу освіти Безлюдівської селищної ради (62489, Харківська обл., с. Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48), відповідача 2: Фізичної особи - підприємця Чміль Родіона Олександровича ( АДРЕСА_1 )
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів
за участю представників сторін:

прокурора: не з`явився;

позивача: не з`явився;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2 (заявника): не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі позивача Безлюдівської селищної ради звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1 Відділу освіти Безлюдівської селищної ради, відповідача 2: Фізичної особи - підприємця Чміль Родіона Олександровича про:

- визнання недійсною додаткову угоду № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року;

- визнання недійсною додаткову угоду № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року;

та стягнення з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Безлюдівської селищної ради - 88 453,45 грн.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.10.2025 року у позові відмовлено частково. Визнано недійсною додаткову угоду № 3 від 03.04.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року укладену між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради та фізичною особою-підприємцем Чмілем Родіоном Олександровичем. Визнано недійсною додаткову угоду № 4 від 04.11.2024 року до договору про закупівлю товарів № 10 від 19.01.2024 року укладену між Відділом освіти Безлюдівської селищної ради та фізичною особою-підприємцем Чмілем Родіоном Олександровичем. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Безлюдівської селищної ради 88 453,25 грн. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. Стягнуто з Відділу освіти Безлюдівської селищної ради на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. В частині стягнення суми у розмірі 0,20 грн. відмовлено.

04.11.2025 року судом на виконання рішення видано відповідні накази.

07.11.2025 року від відповідача 2 через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 25917/25) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25, у якій останній, просить суд, скасувати наказ Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 року у справі № 922/2123/25, виданий на примусове виконання рішення від 07.10.2025 року про стягнення в примусовому порядку з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Харківської обласної прокуратури судового збору у розмірі 3 633,60 грн., у зв`язку із тим, що рішення не набрало законної сили через подання апеляційної скарги у встановлений законом строк. Зупинити виконання наказу від 04.11.2025 року до вирішення питання про його скасування.

Ухвалою суду від 07.11.2025 року прийнято до розгляду заяву відповідача 2 (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) відповідача 2 про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25. Призначено судове засідання з розгляду заяви відповідача 2 (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) відповідача 2 про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25 на "10" листопада 2025 р. о(б) 13:45 год. Зобов`язано відповідача 2 надати до суду письмові пояснення щодо прохальної частини заяви (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) відповідача 2 про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25 із урахуванням вимог статті 328 Господарського процесуального кодексу України. Запропонувано сторонам у строк по 10.11.2025 року до 13:00 год. надати до суду письмові пояснення щодо заяв відповідача 2 (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) відповідача 2 про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25. Клопотання відповідача 2 викладеного у пункті 2 заяви (вх. № 25921/25 від 07.11.2025 року) про зупинення виконання наказу від 04.11.2025 року до вирішення питання про його скасування - задоволено. Зупинено виконання наказу від 04.11.2025 року про стягнення із фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Харківської обласної прокуратури судового збору у розмірі 3 633,60 грн. до вирішення питання про його скасування

Уповноважені представники сторін у призначене судове засідання 10.11.2025 року не з`явились, про час та місце розгляду заяви відповідача 2 (вх. № 25917/25) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25 повідомлені належним чином.

Згідно частин 3, 4 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Враховуючи вищевикладене, неявку у призначене судове засідання уповноважених представників сторін, що за висновком суду не перешкоджає розгляду заяви відповідача 2 у даній справі, та не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

У зв`язку із чим, судом у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України - 10.11.2025 року було підписано повний текст ухвали.

Суд, дослідивши матеріали справи, та заяви відповідача 2 (вх. № 25917/25) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25, зазначає наступне.

В обґрунтування наданої заяви (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) відповідач 2 зокрема зазначає, що рішення суду від 07.10.2025 року не набрало законної сили, оскільки апеляційна скарга на нього подана відповідачем-2 у межах строку, встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем 2 - 03.11.2025 року об 19:18 год. було складено та підписано КЕП апеляційцну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 07.10.2025 року у справі №922/2123/25.

Також зазначає, що 03.11.2025 року об 19:19 год. апеляційна скарга була надіслана до суду через електронний кабінет адвоката Кладовщикової О. В., а 04.11.2025 року об 13:58 год. апеляційна скарга була зареєстрована в суді, про що свідчить картка руху заяви (апеляційної скарги), сформованої в електронному кабінеті представника відповідача-2 - адвоката Кладовщикової О. В.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається із матеріалів справи № 922/2123/25 судом 04.11.2025 року на виконання рішення від 07.10.2025 року було видано наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Харківської обласної прокуратури судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

При цьому, суд враховує, що у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018 року, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дотримується у своїй постанові від 03 березня 2018 р. у справі № 5011-9/15826-2012.

Як вбачається із наданих до суду заявником (відповідачем 2- боржником) документів, останнім було подано апеляційну скаргу на рішення суду від 07.10.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав визначених статтею 328 Господарського процесуального кодексу України, для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, заявник (відповідач 2, боржник) у наданій до суду заяві (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25 із посиланням на статтю 328 Господарського процесуального кодексу України, просить суд, скасувати наказ Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 р. у справі № 922/2123/25, виданий на примусове виконання рішення від 07.10.2025 р. про стягнення в примусовому порядку з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича на користь Харківської обласної прокуратури судового збору у розмірі 3 633,60 грн. , у зв`язку з тим, що рішення не набрало законної сили через подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, у зв`язку зі чим, суд зазначає наступне.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до матеріалів заяви у справі та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав заяви, суд виходить з наступного.

Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові ВП ВС від 25.06.2019 року у справі №924/1473/15).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі №904/5726/19)

Зі змісту заяви (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25 вбачається, що заявник із посиланням на статтю 328 Господарського процесуального кодексу України, просить суд скасувати наказ Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 року у справі № 922/2123/25.

При цьому, відповідно до вимог статті 328 Господарського процесуального кодексу України, остання містить вимоги щодо визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у тому числі, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З аналізу вищевикладеного слідує, що невірне тлумачення та розуміння заявником вимог статті 328 Господарського процесуального кодексу України, не впливає на вірне вирішення судом такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що заявником (боржником, відповідачем 2) 04.11.2025 року було подано апеляційну скаргу, у зв`язку із чим, станом на 04.11.2025 року рішення суду від 07.10.2025 року не набрало законної сили, що є підставою для визнання зазначеного наказу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд дійшов висновку, про часткове задоволення заяви відповідача 2 (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25, та визнання наказу Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 року у справі № 922/2123/25 таким що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 52, 33, 234, 235, 328, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача 2 (вх. № 25917/25 від 07.11.2025 року) про скасування судового наказу на примусове виконання рішення від 04.11.2025 у справі №922/2123/25 - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 у справі № 922/2123/25 про стягнення з фізичної особи-підприємця Чміля Родіона Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, , банк отримувач: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею, а саме 10 листопада 2025 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили з врахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 10 листопада 2025 року

Суддя О.О. Ємельянова