ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1047/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116

до відповідача: Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вул. Шкільна, буд. 1, с. Монастирчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77752

про стягнення 8017,20 грн, з яких 6661,30 грн основного боргу, 918,40 грн пеня, 90,94 грн 3% річних, 346,56 грн інфляційні втрати,

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про стягнення 8017,20 грн, з яких 6661,30 грн основного боргу, 918,40 грн пеня, 90,94 грн 3% річних, 346,56 грн інфляційні втрати.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення договірних зобов`язань за договором №08-7607/24-БО-Т постачання природного газу від 22.10.2024 відповідачем в повному обсязі не здійснено оплату за отриманий природний газ за період жовтень-листопад 2024 року, у зв`язку з чим виник борг у розмірі 6661,30 грн. За порушення строків оплати вартості природного газу, відповідачу нараховано 918,40 грн пені, 90,94 грн 3% річних, 346,56 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав до суду заяву у якій зазначає, що бухгалтером зроблено аналіз договорів з Нафтогазтрейдинг і зазначеного боргу не виявлено:

1. Договір №08-8607/24БО-Т від 24.12.2024 укладений на суму 108999,92 грн: за січень 51359,86 грн.-за лютий 51364,3 грн; за березень - 6275,7 грн. Всього оплачено "Нафтогазу": 109999,86 грн.

2. Договір №08-8643/24БО-Т від 14.03.2025 укладений на суму 39999,94 грн: за березень - 16303,48 грн; за квітень - 16417,39 грн. Всього оплачено "Нафтогазу": 32720,87 грн.Залишок: 7279,07 грн.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (як постачальником) та Монастирчанською гімназією Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (як споживачем) 22.10.2024 укладено договір №08-7607/24-БО-Т постачання природного газу (далі договір).

Згідно з пунктом 3.5. договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Підпунктом 3.5.2. пункту 3.5. договору, передбачено, що на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписаний уповноваженим представником постачальника.

Відповідно до підпункту 3.5.3. пункту 3.5. договору, споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

Згідно з підпунктом 3.5.4. пункту 3.5. договору, у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього Договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,33 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб. м з ПДВ 16 390,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн., крім того ПДВ 20% 27,315 грн., всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.

Пунктом 5.1 договору, встановлено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання- передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На виконання підпункту 3.5.2 пункту 3.5 договору, позивачем направлявся відповідачу примірник актів приймання-передачі природного газу за жовтень-листопад 2024 року, підписані уповноваженим представником позивача та скріплені печаткою підприємства. Проте, станом на дату складання позовної заяви, відповідач не повернув позивачу підписані акти приймання-передачі природного газу.

Вмотивованої відмови від підписання актів у письмовій формі на виконання вимог підпункту 3.5.3 пункту 3.5 Договору на адресу Позивача не надходило.

На запит позивача Оператором ГТС України Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" листом № ТОВВИХ-25-10521 від 07.07.2025 надано відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів споживання відповідачем газу за ЕІС-кодом 56ХS0000NMAN300X, який зазначений у договорі між сторонами, вбачається, що у жовтні 2024 року відповідачем спожито природний газ з ресурсу позивача в обсязі 11,39 куб. м, в листопаді 2024 в обсязі 2 384,01 куб. м., що відповідає обсягу, зазначеному позивачем в актах приймання-передачі природного газу за період жовтень-листопад 2024 року, які не підписано зі сторони відповідача.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що за період з жовтня 2024 року по листопад 2024 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 39653,20 грн.

Однак, відповідач оплату за переданий позивачем газ здійснив частково на суму 32991,90 грн, внаслідок чого утворився борг в сумі 6661,30 грн.

За прострочення строків оплати вартості послуг, позивачем нараховано відповідачу 918,40 грн пені, 90,94 грн 3% річних, 346,56 грн інфляційних втрат.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Відносини між суб`єктами ринку природного газу в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу (надалі - Правила), Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем.

Згідно з Правилами постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил (п. 3 розділу І).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України, що був чинним на момент виникнення правовідносин). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 525, 526, 530, ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином - поставив відповідачу в період з жовтня 2024 року по листопад 2024 року природний газ на загальну суму 39653,20 грн.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором в частині здійснення оплати належним чином не виконав, внаслідок чого виник борг по оплаті за отриманий ним природний газ в сумі 6661,30 грн.

Щодо зазначення відповідачем про відсутність вказаного боргу за договорами №08-8607/24БО-Т від 24.12.2024, №08-8643/24БО-Т від 14.03.2025, суд зазначає, що предметом стягнення у даній справі є борг за договором №08-7607/24-БО-Т від 22.10.2024, а не за вказаними відповідачем договорами.

Таким чином, відповідачем позовні вимоги не спростовано, доказів оплати у повному обсязі вартості отриманого від позивача природного газу суду не надано.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 6661,30 грн є обґрунтованими.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, отже, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат та встановлено його арифметичну та методологічну правильність. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 90,94 грн 3% річних та 346,56 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Статтею 216 ГК України (який діяв станом на час пред`явлення позову) передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На підставі п. 7.2. договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня в сумі 918,40 грн.

Суд перевірив правильність нарахування пені і встановив, що розрахунок є арифметично та методологічно правильним, отже, вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

За наведених обставин, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про стягнення 8017,20 грн задовольнити.

Стягнути з Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вул. Шкільна, буд. 1, с. Монастирчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77752 (ідентифікаційний код 23802831) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вул. Шолуденка, буд. 1, м.Київ, 04116 (ідентифікаційний код 42399676) 6661 (шість тисяч шістсот шістдесят одну) грн 30 коп. основного боргу, 918 (дев`ятсот вісімнадцять) грн 40 коп. пені, 90 (дев`яносто) грн 94 коп. 3% річних, 346 (триста сорок шість) грн 56 коп. інфляційних втрат, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.11.2025

Суддя Неверовська Л. М.