ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 Справа № 917/1615/25

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Фермерського господарства «Анаско», 39450, Полтавська обл., Машівський р-н, с. Павлівка, вул. Степова, 8, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтрансоіл», 36014, м. Полтава, вул. Шведська, 2, оф. 315-А,

про стягнення 2 077 363,38 грн

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

19.08.2025р. ло суду надійшла позовна заява про стягнення заборговності за укладеним між сторонами договором поставки нафтородуктів №08-02/22 від 01.02.2022р.

Ухвалою від 21.08.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено розглядати справу в загальному позовному провадженні, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору, призначено підготовче засідання.

Відповідач відзив на позов не надав, його представник у засіданні заявляв про намір сплатити заборгованість та врегулювати спір. Протокольною ухвалою від 14.10.2025р. суд закрив підготовче провадження у справі. призначив справу до розгляду по суті на 04.11.2025р., після чого протокольною ухвалою оглосив перерву в розгляді справи по суті до 13.11.2025р.

Станом на 13.11.2025р. сторони повідомили суд про часткову сплату боргу в сумі 80 000,00 грн. Позивач також до закінчення судових дебатів надав суду заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в сумі 20 000,00 грн (копія заяви з доадтками вручена представнику відповідача у засіданні).

13.11.2025р. суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення, роз"яснив строк і порядок його оскарження та набрання ним законної сили.

Судом встановлено наступні обставини справи:

01.02.2022р. між сторонами укладено договір поставки нафтопродуктів №08-02/22, зу умовами якого відповідач (постачальник) зобов"язався поставити позивачу (покупцю) товар (паливо), а покупець - прийняти товр та сплатити за нього грошову суму згідно умов договору, виставлених рахунків та поданого замовлення. На виконання умов договор у відповідач виставив позивачу рахунки (рахунок на оплату №144 від 02.04.2024р., №310 від 17.06.2024р., №311 від 17.06.2024р., №312 від 17.06.2024р.), які ули оплачені останнім в сумі 2 314 720,38 грн. Відповідно до п.2.4 договору, позивач також надав відповідачу замовлення, яким визначено та конкретизовано найменування, обсяг, характеритстику товару, строк та умови поставки. Строк поставки - до 15.07.2024р.

Як вбачається з матнріалів справи, замовлення було виконано частково: за видатковою накладною №118 від 10.07.2025р. було поставлено паливо в кількості 5310 л на суму 237 357,00 грн. Іна частина товару на суму 2 077 363,38 грн поставлена не була. Виставлена претензія була залишена відповідачем без реагування, що стало підставою для звернення з даним позовом.

При прийнятті рішення судом встановлено наступне:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України (далі ГК України) унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 3, 4 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

В силу приписів частин 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи викладене та виходячи з доказів, доданих до матеріалів справи, суд дійшов до сивоку про правомірність та обгрунтованість позовних вимог.

Водночас, як зазначено вище, станом на час прийняття судового рішення сторонами надано докази часткового погашення заборгованості на суму 80 000,00 грн. після відкриття провадження у справі, тобто, в цій частині предмет спору наразі відсутній. Згідно ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору. Відтак, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі вказаної норми ГПК України.

Судовий збір, згідно ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно розміру задовлених позовних вимог. Крім того, згідно ст.7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Станом на час ухвалення рішення така заява від позивача не надходила.

Стосовно витрат позивача на професійну правову допомогу, суд зазначає, що дане питання буде вирішуватися судом після надходження до суду через канцелярію відповідних доказів понесенн ятаких витрат, про які до закінчення судового розгляду заявив представник позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтрансоіл» (36014, м. Полтава, вул. Шведська, 2, оф. 315-А, ) на користь Фермерського господарства «Анаско» (39450, Полтавська обл., Машівський р-н, с. Павлівка, вул. Степова, 8, ) 1 997 363,38 грн заборгованості, 29 960,45 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 80 000,00 грн - закрити провадження у справі.

5. Прийняти до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу; встановити відповідачу строк - 5 днів з дати ухвалення даного рішення для подання реагування на заяву.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено _______

Суддя О.С.Мацко