РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2025Справа № 910/7619/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/7619/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсум Клінік»

до Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції»

про стягнення 100201,00 грн

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсум Клінік» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» (далі - відповідач) про стягнення 100201,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором про надання медичних послуг №02/12/2024-001 від 02.12.2024 не розрахувався за отримані послуги, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення суму боргу у розмірі 100201,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/7619/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки на подачу заяв по суті спору.

30.07.2025 року на електронну пошту Господарського суду міста Києва від представника Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» Молчанова П.В. надійшла заява по суті спору в порядку ст. 161, 165 Господарського процесуального кодексу України (відзив на позовну заяву).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 подану представником Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» адвокатом Молчановим П.В. заяву по суті спору в порядку ст. 161, 165 Господарського процесуального кодексу України (відзив на позовну заяву) повернуто без розгляду.

07.08.2025 року через відділ діловодства суду засобами поштового зв`язку від Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» надійшла заява по суті спору в порядку ст. 161, 165 Господарського процесуального кодексу України (відзив на позовну заяву), у якій відповідач проти позову заперечив та просив позов залишити без розгляду.

Відповідно до частини 10 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Згідно з абзацом 1 частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат (абзац 2 частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України, однак станом на момент розгляду справи не виконав обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету за відсутності обґрунтування поважних причин, суд на підставі частини 10 статті 165 Господарського процесуального кодексу України не розглядає доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву.

03.09.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсум Клінік» надійшла заява, в якій позивач повідомив суд, що відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом сплатив на користь ТОВ «Універсум Клінік» заборгованість по договору про надання медичних послуг №02/12/2024-001 від 02.12.2024 в сумі 30000,00 грн, на підтвердження чого до заяви долучив платіжні інструкції №10324 від 15.07.2025 на суму 10000,00 грн, №10378 від 21.07.2025 на суму 10000,00 грн та №10478 від 07.08.2025 на суму 10000,00 грн.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повного або скороченого) без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсум Клінік» (далі - виконавець) та Державним підприємством «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» (далі - замовник) було укладено договір про надання медичних послуг №02/12/2024-001 (далі - договір), предметом якого за умовами пункту 1.1 є зобов`язання виконавця за погодженням та дорученням замовника надавати визначеним виконавцем фізичним особам (надалі - пацієнти) за їх зверненням платні медичні послуги у строк та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані медичні послуги.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору під медичними послугами розуміються усі види послуг (та або/робіт) які має право надавати виконавець на підставі Ліцензії МОЗ України: серія АД № 063792. Перелік послуг, які надає виконавець пацієнтам, та їх вартість визначається в додатку № 2 до цього договору (надалі - прейскурант).

Замовник має право вимагати від виконавця сумлінного, якісного й своєчасного виконання покладених на нього зобов`язань за цим договором (пункт 2.1.2 договору).

Згідно пункту 2.2 договору замовник зобов`язується: попередньо узгодити з виконавцем дату та час надання медичних послуг кожному із пацієнтів за телефоном НОМЕР_1, НОМЕР_2 або електронною поштою . Узгодження та надання послуг за цим договором відбувається в робочі часи виконавця, що розміщені на сайті https://universum.clinic/ua; вчасно (до початку виконання виконавцем зобов`язань згідно п. 3.2 договору) надати виконавцю перелік пацієнтів, на яких буде розповсюджуватись дія цього договору із зазначенням прізвища, ім`я, по - батькові, номеру телефона, дати народження пацієнта; повідомити пацієнтів, що медичні послуги на умовах цього договору надаються виконавцем тільки за умови пред`явлення пацієнтами документа, що посвідчує особу останнього; приймати надані виконавцем послуги за актами наданих послуг; здійснити перерахування грошових коштів на рахунок виконавця відповідно до п. 4.5. цього договору; у випадку відмови, відкладення оплати медичних послуг, наданих виконавцем, згідно п. 2.2.5 даного договору, замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту прийняття такого рішення письмово повідомити про це виконавця шляхом направлення рекомендованого листа, з обґрунтуванням причин відмови; контролювати та відстежувати обсяг медичних послуг, наданих виконавцем.

За умовами пунктів 3.1.2, 3.1.4 договору виконавець має право вимагати від замовника сумлінного, якісного й своєчасного виконання покладених на нього зобов`язань за цим договором; вимагати від замовника проведення своєчасної оплати, що обумовлена цим договором.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що виконавець зобов`язується: сумлінно виконувати зобов`язання за цим договором щодо надання медичних послуг; забезпечити надання медичних послуг кваліфікованими фахівцями у відповідній галузі медицини; дотримуватись норм протипожежної, санітарної, екологічної, епідемічної безпеки та з охорони праці; своєчасно направляти замовнику акти наданих послуг; надавати медичні послуги замовнику у відповідності до чинного в Україні законодавства, належної якості та на підставі чинних рекомендації МОЗ України та ВОО3 (Всесвітньої організації охорони здоров`я); виконувати зазначені послуги за договором в робочі часи виконавця або в інший час за попереднім погодженням сторін, на території замовника, пацієнта або виконавця.

Відповідно до пункту 4.1 договору оплата послуг замовником здійснюється на підставі рахунку виконавця, наданого замовнику.

Щомісячно до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, виконавець за фактом надання медичних послуг направляє замовнику акт наданих послуг в електронному вигляді за адресою: на узгодження і оригінали на поштову адресу, що містить вартість та обсяг наданих медичних послуг протягом звітного місяця, завірений підписом уповноваженої особи та печаткою виконавця (пункт 4.2 договору).

Згідно пункту 4.3 договору замовник розглядає направлений виконавцем акт наданих послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання. За відсутності заперечень підписує та повертає один примірник виконавцю. У разі наявності заперечень щодо змісту акту замовник в строки, встановлені для підписання акту, направляє виконавцю обґрунтовані письмові заперечення.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що у разі, якщо у встановлені п. 4.3. даного договору строки замовник не підписав акт наданих послуг та не направив письмові заперечення щодо змісту акту, послуги вважаються такими, що прийняті замовником без заперечень в повному обсязі. У разі, якщо заперечення стосуються лише певного обсягу наданих послуг, послуги, щодо яких немає заперечень, вважаються прийнятими.

За умовами пункту 4.5 договору оплата замовником рахунку здійснюється протягом 5 (п`яти) днів з моменту одержання від виконавця рахунку й актів виконаних робіт.

Всі повідомлення, що направляються сторонами в зв`язку з виконанням обов`язків за договором, повинні бути зроблені в письмовій формі (пункту 9.1 договору).

Відповідно до пунктів 9.3, 9.4 договору листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів, листів з описом вкладення) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» цього договору, або за іншою адресою, про яку сторона письмово повідомила іншу сторону. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправлення або отримання повідомлення. У випадках, встановлених договором, сповіщення може здійснюватися засобами електронної пошти за електронними адресами, визначеними в розділі 13 даного договору, та електронними адресами відповідальних осіб сторін, визначеними у п. 2.3. та 3.3. договору, з одночасним направленням відповідного повідомлення поштою.

Строк дії договору з « 02» грудня 2024 року по « 31» грудня 2025 року включно (пункт 12.1 договору).

Додатком №2 до договору сторонами було погоджено прейскурант, за умовами якого визначено, що: 1) медична послуга: наказ МОЗ №246 Додаток №4 - п. 1.1; 1.2; 1.4; 1.7; 1.7.1; 1.7.2; 1.13; 1.18; 1.19; 1.30; 1.30.1; 1.35; 1.35.1; 1.35.2; 1.38.3; 1.46; 2.7.1; 2.7.2 (застосування); 2.7.7; 5.2.3; 5.2.4; 6.2; 6.2.1, вартість послуги для чоловіків - 7522,00 грн, для жінок - 7863,00 грн; 2) медична послуга: наказ МОЗ №246 Додаток №4 - п. 1.13; 2.7.1; 2.7.2; 2.7.7; 4.4; 5.2.4; 6.2, вартість послуги для чоловіків - 5301,00 грн, для жінок - 5676,00 грн; 3) медична послуга: наказ МОЗ №246 Додаток №4 - п. 5.2.4; 6.2.3, вартість послуги для чоловіків - 3582,00 грн, для жінок - 4505,00 грн.

20.12.2024 року між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору на надання медичних послуг №02/12/2024-001 від 02.12.2024 (далі - додаткова угода №1), за умовами пункту 1 якої сторони визначили, що вартість послуг по додатковій угоді №1 становить: 995 грн 00 коп. (дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 00 копійок), а саме: довідка 100/2о: консультація психіатра; для здійснення лабораторного тестування на наявність психоактивних речовин лікар-психіатр має забезпечити організацію забір крові та сечі у особи, яка проходить огляд. Лабораторне тестування сечі на наявність в організмі наркотичних засобів і психотропних речовин має включати в себе дослідження на наявність чи відсутність опіоїдів, канабіоїдів, седативних чи снодійних засобів, кокаїну, галюциногенів, психостимуляторів, кількість 1 шт., вартість на одну особу 995,00 грн.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №1 замовник вносить оплату за послуги, щомісячно до 5 (п`ятого) числа місяція, передбачені цією додатковою угодою №1.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, відповідач на виконання умов пункту 2.2 договору надав виконавцю перелік пацієнтів на яких буде розповсюджуватися дія цього договору із зазначенням персональної інформації по кожному пацієнту окремо та узгодив період надання послуги, шляхом направлення відповідних листів на електронну адресу позивача в порядку пункту 9.4 договору.

У подальшому, за фактом наданих медичних послуг, позивачем на виконання умов пункту 4.2 договору, було складено акт виконаних робіт №117 від 31.03.2025 на загальну суму 100201,00 грн, деталізацію до акту виконаних робіт №117 від 31.03.2025 (зазначено дату надання послуги та вид послуги по кожному пацієнту окремо) та рахунок на оплату №111 від 27.03.2025 на суму 100201,00 грн.

Вказаний акт, деталізація до акту та рахунок на оплату були направлені 30.04.2025 на адресу Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення №014 від 30.04.2025, накладною №014 від 30.04.2025 та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 30.04.2025.

З матеріалів справи вбачається, що акт виконаних робіт №117 від 31.03.2025 на загальну суму 100201,00 грн, деталізація до акту виконаних робіт №117 від 31.03.2025 та рахунок на оплату №111 від 27.03.2025 на суму 100201,00 грн, отримано відповідачем 12.05.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №014.

Втім, відповідач акту виконаних робіт №117 від 31.03.2025 на загальну суму 100201,00 грн не підписав, як і не надав будь-яких заперечень щодо його змісту і відмови від його підписання.

Згідно пункту 4.3 договору замовник розглядає направлений виконавцем акт наданих послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання. За відсутності заперечень підписує та повертає один примірник виконавцю. У разі наявності заперечень щодо змісту акту замовник в строки, встановлені для підписання акту, направляє виконавцю обґрунтовані письмові заперечення.

Відповідно до пункту 4.4 договору у разі, якщо у встановлені п. 4.3. даного договору строки замовник не підписав акт наданих послуг та не направив письмові заперечення щодо змісту акту, послуги вважаються такими, що прийняті замовником без заперечень в повному обсязі. У разі, якщо заперечення стосуються лише певного обсягу наданих послуг, послуги, щодо яких немає заперечень, вважаються прийнятими.

Отже, послуги за актом виконаних робіт №117 від 31.03.2025 на загальну суму 100201,00 грн, в силу положень приписів пунктів 4.3, 4.4 договору вважаються такими, що прийняті замовником без заперечень в повному обсязі.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача у спірний період претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Позаяк, відповідач свого обов`язку з відшкодування вартості медичних послуг у встановлений договором строк не виконав, у зв`язку з чим виник борг у розмірі 100201,00 грн, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог статті 525 та частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто, а замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Положенням статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пункту 4.5 договору оплата замовником рахунку здійснюється протягом 5 (п`яти) днів з моменту одержання від виконавця рахунку й актів виконаних робіт.

Судом встановлено, що акт виконаних робіт №117 від 31.03.2025 на загальну суму 100201,00 грн, деталізація до акту виконаних робіт №117 від 31.03.2025 та рахунок на оплату №111 від 27.03.2025 на суму 100201,00 грн, отримані відповідачем 12.05.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №014.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту умов пункту 4.5 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг на момент розгляду справи настав.

Втім, відповідач свого обов`язку щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг за договором не виконав.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної оплати отриманих медичних послуг підтверджений матеріалами справи, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 100201,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що після подання позову до суду та відкриття провадження у справі, відповідач частково здійснив оплату основного боргу в розмірі 30000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №10324 від 15.07.2025 на суму 10000,00 грн, №10378 від 21.07.2025 на суму 10000,00 грн та №10478 від 07.08.2025 на суму 10000,00 грн, з призначенням платежу «Часткова оплата за медичні послуги згідно рахунку №111 від 27.03.2025 року, без ПДВ. Проведення процедури держзакупки не передбачено».

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

У даному випадку, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання медичних послуг №02/12/2024-001 від 02.12.2024 року у розмірі 100201,00 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, спір в даній справі припинив своє існування у зв`язку з частковою оплатою відповідачем суми основного боргу в розмірі 30000,00 грн.

Суб`єкти господарювання мають можливість самостійно регулювати свої відносини, діяти на власний розсуд, тому суд вважає за можливе закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки такий припинив існування в процесі розгляду справи (позов поданий до суду 17.06.2025, а оплата проведена у період липень - серпень 2025 року).

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на момент звернення з позовом, так і на момент ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.09.2021 у справі №638/3792/20 та від 14.09.2022 у справі №914/3112/20.

З урахуванням вищевикладеного, наявні правові підстави для закриття провадження в частині стягнення боргу у розмірі 30000,00 грн, в іншій частині позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву в порядку, у строки та у відповідності до вимог встановлених Господарським процесуальним кодексом України.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, суд прийшов до висновку про закриття провадження в частині стягнення 30000,00 грн основного боргу та задоволення решти позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розміру 70201,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в частині вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 30000,00 грн на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У правовідносинах щодо розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі слід керуватись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за якими сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (Аналогічний висновок викладено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 у справі №910/5936/20).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, судовий збір у сумі 906,58 грн (пропорційно до розміру вимоги, провадження в якій підлягає закриттю) не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/7619/25 та може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила.

Решта ж судового збору у розмірі 2121,42 грн, згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 18000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії договору про надання правової (правничої) допомоги №13/06 від 13.06.2025 (далі - договір про надання правової допомоги), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсум Клінік», як замовником, та Фізичною особою-підприємцем Мірводою Анною Миколаївною, як виконавцем, рахунку №2 від 13.06.2025 на суму 18000,00 грн, акту приймання-передачі наданих послуг від 16.06.2025 до договору про надання правової допомоги, на суму 18000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги за цим договором виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовнику послуги в обсязі та на умовах передбачених цим договором.

Згідно пункту 1.2 договору про надання правової допомоги послугами, що надаються відповідно до даного договору є: правові консультації з питань застосування чинного законодавства України; надання письмових та усних рекомендацій, консультацій, висновків та довідок з питань правового забезпечення діяльності замовника; підбір тематичних законодавчих і нормативних документів, пошук листів-роз`яснень, необхідних замовникові; юридична оцінка спірних ситуацій, що виникають у замовника, з рекомендаціями щодо подальших дій; складання договорів, позовних заяв; інші послуги, які можуть надаватися виконавцем на вимогу замовника.

Відповідно до пункту 2.1 договору про надання правової допомоги виконавець зобов`язується: забезпечувати високий професіональний рівень та своєчасність надання послуг; не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про господарську діяльність замовника, не використовувати її в своїх інтересах, крім випадків, коли розголошення такої інформації передбачено чинним законодавством України; уникати прилюдної оцінки дій власників, посадових осіб замовника, персоналу та не використовувати їх ім`я, закриті за їх рішеннями відомості в засобах масової інформації, крім випадків, коли розголошення такої інформації передбачено чинним законодавством України; відповідати перед замовником за порушення умов цього договору відповідно до чинних законодавчих актів України.

Замовник зобов`язується: своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги виконавця в розмірі та в порядку, передбаченими цим договором; забезпечувати виконавцю доступ до будь-якої інформації, необхідної для якісного та своєчасного виконання послуг за цим договором; своєчасно та в повному обсязі надавати виконавцю усі необхідні йому для виконання послуг данні, адміністративні та інші документи, які знаходяться як у замовника так і у третіх осіб, для якісного та своєчасного виконання послуг; надавати необхідні пояснення від керівництва замовника, їх працівників, для якісного та своєчасного виконання виконавцем послуг за даним договором (пункт 2.2 договору про надання правової допомоги).

Згідно пункту 4.1 договору про надання правової допомоги виконавець складає та передає на підписання акт наданих послуг. У разі ненадходження від замовника підписаного акту наданих послуг (надалі - акт) або письмових зауважень до нього протягом трьох робочих днів, надані послуги вважаються прийнятими замовником в обсязі та на умовах, вказаних в акті.

Пунктом 5.1 договору про надання правової допомоги визначено, що вартість послуг виконавця визначається відповідно до обсягу наданих послуг та сплачується відповідно до виставленого рахунку.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Цей договір діє до 31 грудня 2027 року (пункти 11.1, 11.2 договору про надання правової допомоги).

На виконання умов договору про надання правової допомоги між замовником та виконавцем 16.06.2025 року було укладено акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого виконавцем було надано послуги з підготовки та направлення позовної заяви до Господарського суду міста Києва, вартістю 18000,00 грн.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

При цьому, законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, з огляду предмет спору та враховуючи, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа є малозначною в силу приписів ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, що визначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.06.2025.

Частиною 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Отже, у малознічній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом.

Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).

Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Аналогічна за змістом та суттю правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

У даному випадку, в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у Фізичної особи-підприємця Мірводи Анни Миколаївни статусу адвоката.

При цьому, в укладеному договорі про надання правової допомоги та підписаному акті приймання-передачі наданих послуг, відсутні будь-які посилання на наявність у виконавця свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, як і не зазначено, що такі послуги надаються безпосередньо адвокатом або особою, яка має цей статус.

Разом з тим, під час розгляду справи, ані позивачем, ані виконавцем до матеріалів справи не долучався ордер на надання правничої (правової) допомоги, що, у свою чергу, унеможливило ідентифікацію судом виконавця у Єдиному реєстрі адвокатів України, для підтвердження його статусу адвоката.

Враховуючи наведені обставини, зважаючи на той факт, що позивачем не надано суду жодних доказів, що отримані за договором про надання правової допомоги послуги були надані особою, як адвокатом, у задоволені вимоги про компенсування витрат на правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн слід відмовити.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 231, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсум Клінік» до Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» задовольнити.

3. Стягнути з Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 10-Г; ідентифікаційний код 25412778) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсум Клінік» (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, буд. 35/37; ідентифікаційний код 38205119) основний борг у розмірі 70201 (сімдесят тисяч двісті одна) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2121 (дві тисячі сто двадцять одна) грн 42 коп.

4. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.2025.

СуддяТ.В. Васильченко