ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 листопада 2025 р. Справа № 906/836/25.

Господарський суд Житомирської області у складі: судді: Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Толстокарової І.С.,

розглянувши заяву боржника від 06.10.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі

за позовом: Житомирського обласного центру зайнятості

до: ОСОБА_1

про стягнення 199620,00 грн,

за участю представників сторін:

від стягувача: не з`явився;

від боржника: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Житомирського обласного центру зайнятості (вул. Київська, 83, м. Житомир, 10001, , на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку для перерахування коштів за наступними реквізитами: рахунок НОМЕР_2 , отримувач АТ "Ощадбанк", код отримувача 00032129, надавач платіжних послуг отримувача АТ "Ощадбанк", призначення платежу: повернення суми гранту (Мікрогрант) ПІБ/назва отримувача, код ЄДРПОУ/РНОКПП): 199620,00 грн кошти мікрогранту та стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Житомирського обласного центру зайнятості (вул. Київська, 83, м. Житомир, 10001, , р/р UA7004025, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 3 028,00 грн судового збору.

09.10.2025 на адресу суду від боржника надійшла заява від 06.10.2025, в якій остання повідомляє суд, що виконає свої зобов`язання перед Житомирським обласним центром зайнятості, але з незалежних причин не може виконати рішення Господарського суду Житомирської області на даний час у зв`язку із скрутним матеріальним становищем; боржник припинила підприємницьку діяльність 02.06.2025 і більше не має додаткового доходу. Тому боржник просить надати розстрочення виконання рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/836/25 про стягнення 199620,00 грн коштів мікрогранту строком на один рік з дня ухвалення такого рішення.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.10.2025 продовжено строк розгляду заяви боржника про розстрочення виконання рішення суду, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та призначено судове засідання для розгляду заяви боржника про розстрочення виконання рішення від 06.10.2025 на "10" листопада 2025 р. об 11:30.

27.10.2025 на адресу суду від боржника надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 22.10.2025.

Боржник та представники сторін в судове засідання не з`явились.

Розглянувши заяву боржника про розстрочення виконання рішення від 06.10.2025 суд дійшов до наступного.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Правове регулювання підстав відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення здійснюється ст.331 ГПК України, згідно з якою за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Суд враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Існування заборгованості, підтверджене судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких має бути надано розстрочення виконання судового рішення, а тому посилання заявника на скрутне фінансове становище та подання нею лише рішення про відмову в призначенні пенсії від 02.05.2025 №23 не є достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Суд також зазначає, що заявником не надано документальних підтверджень того, що її фінансове становище поліпшиться найближчим часом, що дасть змогу боржнику виконати рішення суду у даній справі.

З огляду на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а також інтереси стягувача, суд зазначає, що розстрочення виконання рішення буде суперечити завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів держави, фізичних та юридичних осіб.

Отже, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви боржника від 06.10.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі №906/836/25.

Керуючись статтями 233-235, 331 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви боржника від 06.10.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі №906/836/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 17.11.2025.

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - в справу

- позивачу (до ел.каб.);

2 - відповідачу (рек.) + на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2.