ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

10.11.2025м. ДніпроСправа № 904/5646/25

За позовом Фізичної особи-підприємця Гріншпун Вадима Федоровича, м. Дніпро

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання недійсним пункту договору

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Гейко В.І. адвокат, ордер серії АЕ №1440700 від 03.11.2025

Від відповідача: Горяніна А.О., адвокат, довіреність від 02.01.2025 №11

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець Гріншпун Вадим Федорович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання недійсним пункту 40 договору №011000 про надання послуги з постачання теплової енергії від 1 травня 2023 року в частині "Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його підписання (ч. 3 ст.631 ЦК України та ст.180 ГК України) на підставі договору спадку від 24.01.2019".

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.05.2023 між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Гріншпун Вадимом Федоровичем укладений договір №011000 про надання послуги з постачання теплової енергії. У договір відповідачем був включений п. 40 наступного змісту: "п.40 Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом року. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його підписання (частина 3 ст.631 ЦК України та ст.180 ГК України) на підставі договору спадку від 24.01.2019".

Позивач вважає, що пункт 40 договору підлягає визнанню недійним в частині, як такий, що порушує його права та законні інтереси.

Так, 24 січня 2019 року між позивачем та його батьком ОСОБА_1 був укладений спадковий договір. За цим договором (п. 1.1) набувач ( ОСОБА_2 ) зобов`язався виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача ( ОСОБА_1 ) і в разі його смерті набує право власності на належне відчужувачу майно: будівлю гуртожитку АДРЕСА_1 . Згідно зі ст. 1302 Цивільного кодексу України право власності на майно, що є предметом спадкового договору, у набувача виникає у разі смерті відчужувача (п. 3.1 договору).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_1 , 13.10.2022 за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на будівлю гуртожитку АДРЕСА_2 (номер відомостей про речове право 48130228).

Пункт 40 договору від 01.05.2023 є недійсним в частині, оскільки суперечить статті 1302 та 1303 Цивільного Кодексу України, згідно яких за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача, сторонами у спадковому договорі є відчужував та набувач. Майно за спадковим договором не входить в спадкову масу (заповіт щодо майна, вказаного у спадковому договорі є нікчемним). Пункт 40 містить посилання на договір спадку, якого не існує взагалі, оскільки між позивачем та його батьком був підписаний лише спадковий договір.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, надав до суду відзив на позовну заяву. Так, відповідно до п. 2.1, п .2.1.1 спадкового договору за життя відчужувача на набувача за цим договором покладається обов`язок сплачувати всі необхідні платежі для обслуговування будівлі. Отже, набувач прийняв на себе обов`язок оплати за теплопостачання об`єкту теплоспоживання з дати укладання спадкового договору 19.01.2019. Однак, в заявленому періоді цей обов`язок виконувався не в повному обсязі, що призвело до наявності заборгованості та подальшим зверненням КП "Теплоенерго" до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості (справа №904/682/25). Відповідач вважає, що для уникнення виконання своїх зобов`язань зі сплати заборгованості за договором про постачання теплової енергії №011000 від 01.05.2023 позивач звернувся до господарського суду з вимогою визнати недійсним пункт 40 договору №011000 від 01.05.2023 про надання послуг з постачання теплової енергії.

Також відповідач зазначає, що формулювання в пункті 40 договору "договір спадку від 24.01.2019" є технічною опискою, яка виникла внаслідок неточного відтворення назви правочину. Позивач власноруч підписав договір №011000 від 01.05.2023 без будь-яких зауважень чи заперечень щодо пункту 40 та підпис позивача підтверджує, що він ознайомився з усіма умовами договору, повністю їх розумів і свідомо погодився на них.

Окрім того, відповідач вважає, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб судового захисту.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача. Позивач, як набувач за спадковим договором, не брав на себе зобов`язань щодо сплати комунальних послуг, до яких відносяться і послуги з теплопостачання. Обслуговування будівлі і оплата послуг з теплопостачання (комунальна послуга) не є тотожними поняттями. Вживаючи в спадковому договорі термін обслуговування будівлі, сторони мали на увазі обслуговування будівлі гуртожитку, в розумінні технічного обслуговування, визначеного Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76. Крім того, зобов`язання за спадковим договором виникли та існували у позивача лише перед іншою стороною договору перед батьком на час його життя, а не перед будь-якими третіми особами, у т.ч. і не перед відповідачем.

Також, позивач вважає, що у нього не виникало обов`язків в частині оплати за теплопостачання за попередні періоди, тобто до підписання договору № 011000 на підставі спадкового договору від 24.01.2019. У разі ж якщо відповідач вважає, що батько позивача мав заборгованість перед ним з надання комунальних послуг - за оплату послуг теплопостачання до будівлі гуртожитку, то він, будучи достеменно обізнаним про факт смерті попереднього власника будівлі гуртожитку, зокрема, з листа позивача на його адресу від 05.04.2023, мав право на підставі статті 1281 ЦК України заявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 на протязі 6 місяців з моменту, як йому стало про це відомо. Проте, таких вимог відповідач не заявляв.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 справу №904/5646/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 13.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.11.2025.

04 листопада 2025 року від позивача до господарського суду надійшла заява, якою просить об`єднати в одне провадження справи №904/5646/25 та № 904/682/25 та передати на розгляд судді Господарського суду Дніпропетровської області Євстигнеєвої Н.М.

Заява мотивована тим, що справи є пов`язаними між собою, оскільки спір в них виник між тими самими сторонами, а предметом розгляду справ є дійсність та дотримання умов одного й того ж договору - договору № 011000 від 01.05.2023 про надання послуг з теплової енергії.

06 листопада 2025 року від відповідача до господарського суду надійшла заява. Відповідач не заперечує проти задоволення заяви позивача про об`єднання справ в одне провадження.

Розглянувши подане клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення та зазначає наступне.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача (ч. 2 ст. 173 ГПК України).

Між тим, відповідно до приписів частини третьої статті 173 Господарського процесуального кодексу України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Зазначеною нормою встановлено присічний строк для об`єднання справ в одне провадження (як за клопотанням учасника справи, так і з власної ініціативи суду) - до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Цей строк не може бути поновлений судом навіть за наявності поважних причин, що зумовлено, зокрема, необхідністю дотримання принципів стадійності господарського процесу та правової визначеності, а також для недопущення зловживання процесуальними правами тією чи іншою стороною.

Верховний Суд у постановах від 08.10.2019 у справі № 910/7680/19 та від 14.11.2023 у справі №910/1052/23 зазначив, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

З наведеного слідує, що об`єднання справ є правом суду, реалізація якого залежить, у тому числі, від того, чи не буде дане об`єднання перешкоджати з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, та від того на якій стадії знаходиться розгляд обох справ (до початку підготовчого засідання у таких справах).

Як зазначено вище, ухвалою суду від 13.10.2025 відкрито провадження у справі №904/5646/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.11.2025.

Поряд із цим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 відкрито провадження у справі №904/682/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 18.04.2025 постановлено здійснювати розгляд справи №904/682/25 за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 23.05.2025.

Підготовче засідання у справі №904/682/25 відкладалось з 23.05.2025 на 03.06.2025, з 03.06.2025 на 19.06.2025, з 19.06.2025 на 25.06.2025.

Ухвалою суду від 25.06.2025 справу №904/682/25 за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради до Гріншпун Вадима Федоровича про стягнення заборгованості за договором №011000 від 01.05.2023 про надання послуг з теплової енергії у загальному розмірі 105 217,82грн передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2025 про закриття провадження у справі №904/682/25 скасовано; справу №904/682/25 направлено для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 25.06.2025 постановлено розгляд справи розпочати з початку та здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 18.11.2025.

З наведеного вище вбачається, що провадження у справі № 904/682/25 відкрито раніше (20.02.2025), аніж у справі № 904/5646/25.

За частиною 8 статті 173 Господарського процесуального кодексу України справи, що перебувають у провадженні господарського суду , в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для об`єднання вказаних справ та передачі їх на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М. та, відповідно, для задоволення клопотання Фізичної особи-підприємця Гріншпун Вадима Федоровича.

Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 173 ГПК України).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Пунктом 10 частини третьої ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Статтею 177 ГПК України визначено завдання та строк підготовчого провадження.

За приписами частини першої ст. 177 ГПК України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч. 2 ст. 177 ГПК України).

За змістом частини четвертої статті 13 цього Кодексу ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, покладаються на сторону.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, проти чого присутні у засіданні суду представники позивача та відповідача не заперечували.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе в порядку пункту 3 частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.12.2025.

Керуючись статтею 173, пунктом 3 частини другої статті 185, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Гріншпун Вадима Федоровича про об`єднання в одне провадження справи №904/5646/25 та справи №904/682/25 - відмовити.

2. Закрити підготовче провадження у справі №904/5646/25.

3. Призначити справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 10.12.2025 о 14:40год, яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань №3-208 за адресою: вул. Володимира Винниченка, 1, м. Дніпро, 49027.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/gromadyanam/csz/ або безпосередньо в суді за заявою повноважного представника сторони у справі.

Ухвала набирає законної сили 10.11.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повна ухвала складена 12.11.2025.

Суддя Н.М. Євстигнеєва