ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
11.11.2025 Справа № 905/1180/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали
про стягнення збитків в розмірі 111 347,51 грн., -
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» про стягнення збитків в розмірі 111 347,51 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором № 687-ПУ-ПТП від 15.08.2018, внаслідок чого позивач зазнав додаткових втрат у вигляді нарахованих АТ «Укрзалізниця» плати за користування на суму 111 347,51 грн. Водночас, відповідачем в порушення умов договору № 687-ПУ-ПТП від 15.08.2018 не відшкодовано позивачу означену суму витрат.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.
Основні вимоги, що пред`являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів, визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до приписів частини 1 статті 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про судоустрій статус суддів", судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
До позовної заяви в якості доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, позивачем надано документи, що викладені російською мовою, зокрема: договір № 687-ПУ-ПТП від 15.08.2018, додаток №1 до договору №608-ПУ-ПТП, калькуляція від 31.08.2018, калькуляція від 30.04.2018, калькуляція б/д яка вводиться з 01.05.2017, акт №945 від 19.02.2019, акт №1015, акт №1083, вимога про виконання зобов`язань з поставки концентрату №1/5380 від 28.02.2019, лист №76/6630 від 19.02.2019, відповідь на лист № 1/1185 від 20.02.2019, розрахунок компенсації прямих витрат (збитків) за лютий 2019р., лист №94/6630 від 02.03.2019, відповідь на лист №1/1427 від 04.03.2019, відповідь на лист №220 від 30.08.2019.
Рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2008 від 22.04.2008 у справі №1-18/2008 встановлено, що відповідно до статті 124 Конституції України, Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 10 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою, а відповідний механізм забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою передбачено у частинах 3, 4 статті 10 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Згідно з частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат". Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Таким чином, докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат" не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Такої ж думки дотримується Верховий Суд у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20.06.2019 у справі №910/4473/17 та від 12.03.2025 по у справі №910/20940/21 (910/19964/23).

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 10 Господарського процесуального кодексу України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд зауважує, що докази надані до позовної заяви повинні бути подані державною (українською) мовою. Разом із тим, всупереч наведених приписів процесуального закону, позивачем подано зазначені вище додатки до позовної заяви без нотаріально засвідченого перекладу українською мовою.

За таких обставин, позивачу необхідно подати до суду нотаріально посвідчений переклад українською мовою: договору № 687-ПУ-ПТП від 15.08.2018, додатку №1 до договору №608-ПУ-ПТП, калькуляцію від 31.08.2018, калькуляцію від 30.04.2018, калькуляцію б/д яка вводиться з 01.05.2017, акту №945 від 19.02.2019, акту №1015, акту №1083, вимоги про виконання зобов`язань з поставки концентрату №1/5380 від 28.02.2019, листа №76/6630 від 19.02.2019, відповіді на лист № 1/1185 від 20.02.2019, розрахунку компенсації прямих витрат (збитків) за лютий 2019р., листа №94/6630 від 02.03.2019, відповіді на лист №1/1427 від 04.03.2019, відповіді на лист №220 від 30.08.2019.

Згідно з частиною 2 статтею 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Одночасно з цим суд зазначає, що додані до позовної заяви копії документів, а саме: калькуляція від 30.04.2018, довіреність №420 від 28.12.2018 є копіями неналежної якості (є нечитаємими), оскільки містять засвітлені та нечіткі ділянки тексту, що унеможливлює чітке та однозначне сприйняття їх змісту. Зокрема, через дефекти копіювання/сканування неможливо чітко визначити відомості зазначені у вищевикладених документах.

Такі недоліки в оформленні доданих до позовної заяви документів унеможливлюють надання їм оцінки та правової кваліфікації судом під час вирішення спору.

З урахуванням встановлених недоліків, Господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху на підставі ч.1 ст.174 ГПК України із встановленням 10-денного строку з дня вручення копії даної ухвали для усунення виявлених недоліків, шляхом подання до суду письмових пояснень щодо того, в якій сумі та за які конкретно періоди (місяці) відповідачем було здійснено переплати за договором №63, а також шляхом надання належним чином засвідчених копій актів приймання-передачі електричної енергії за цей період.

Відповідно до приписів частин 3 та 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» про стягнення збитків в розмірі 111 347,51 грн. залишити без руху.

2. Надати Приватному акціонерному товариству «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду нотаріально посвідченого перекладу українською мовою договору № 687-ПУ-ПТП від 15.08.2018, додатку №1 до договору №608-ПУ-ПТП, калькуляцію від 31.08.2018, калькуляцію від 30.04.2018, калькуляцію б/д яка вводиться з 01.05.2017, акту №945 від 19.02.2019, акту №1015, акту №1083, вимоги про виконання зобов`язань з поставки концентрату №1/5380 від 28.02.2019, листа №76/6630 від 19.02.2019, відповіді на лист № 1/1185 від 20.02.2019, розрахунку компенсації прямих витрат (збитків) за лютий 2019р., листа №94/6630 від 02.03.2019, відповіді на лист №1/1427 від 04.03.2019, відповіді на лист №220 від 30.08.2019, а також належним чином засвідчених копій калькуляції від 30.04.2018 та довіреності №420 від 28.12.2018, на які посилається позивач у позовній заяві.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою відповідно до п.п.4, 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Ю.С. Зельман