УХВАЛА

м. Київ

04.11.2025Справа № 910/10316/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву у справі №910/10316/25

Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Інститут гаражного об`єднання» (03164, місто Київ, вул. Чорнобильська, 24/26, кв. 54; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» (04074, місто Київ, вул. Лугова, 13; )

про стягнення 125 785 грн 29 коп.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Інститут гаражного об`єднання» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» про стягнення основного боргу у розмірі 91 400 грн, 3 % річних у розмірі 7 948, 05 грн, інфляційні втрати у розмірі 26 437, 24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2025 залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Інститут гаражного об`єднання». Надано позивачу строк для усунення недоліків, який становить п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

05.09.2025 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Інститут гаражного об`єднання» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу №910/10316/25 малозначною, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.10.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи ).

17.10.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві міститься заява про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

27.10.2025 через відділ документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Інститут гаражного об`єднання» надійшла відповідь на відзив. У поданій відповіді на відзив на позовну заяву міститься заява про визнання поважності причини пропуску та поновлення строку на подання відповіді на відзив.

Дослідивши матеріали справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву у справі №910/10316/25, суд ухвалив заяву задовольнити.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва 17.10.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві міститься заява про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

Подану заяву відповідач (Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект») обґрунтовує тим, що 01.10.2025 в інтересах ТОВ «Центрбудпроект.» - адвокатом Хоменко В.О. було подано до Господарського суду міста Києва клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 03.10.2025 від Господарського суду міста Києва в електронному вигляді було отримано позовну заяву з додатками ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Інститут гаражного будівництва». Отже, зважаючи, що позовна заява з додатками була отримана ТОВ «Центрбудпроект.» лише 03.10.2025, то останнім днем строку для подання відзиву є 20.10.2025 з можливістю поновлення пропущеного строку.

Відтак, представник відповідача зазначає, що ТОВ «Центрбудпроект» було отримано позовну заяву з додатками від ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Інститут гаражного будівництва» лише 03.10.2025, зважаючи на положення ч. 8 ст. 165 ГПК України, де передбачена можливість подання відзиву на позовну заяву в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів, вбачаються об`єктивні підстави вважати, що Відповідач, як заявник, має право на поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву, просить суд поновити строк ТОВ «Центрбудпроект.» для подання відзиву на позовну заяву та долучити цей відзив на позов до матеріалів справи.

Відповідно до матеріалів справи та змісту заяви, суд дійшов наступного висновку щодо задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частини 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу №910/10316/25 малозначною, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк, який становить п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; доказів направлення відзиву позивачу; встановлено позивачу строк, який становить п`ять днів з дня отримання відзиву на позов для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу, запропонувати відповідачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) надати суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвала суду від 12.09.2025 була направлена відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 04074, місто Київ, вул. Лугова, 13. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду відділенням поштового зв`язку з зазначенням про те, що поштове відправлення було вручено Відповідачу - 25.09.2025.

Відтак, строк для подання відзиву на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» тривав до 10.10.2025 включно.

Разом з тим, відзив на позовну заяву відповідач направив до суду 17.10.2025, надавши при цьому заяву про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

Приписами ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За змістом частин першої та четвертої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Положеннями ч. 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2025 у справі №920/464/24 колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, пропущений процесуальний строк може бути поновлений судом за умови звернення учасника справи із заявою про його поновлення, в якій він має навести причини пропуску, а суд - оцінити наведені причини та визначити їх поважність.

На суд покладається обов`язок визначити, наскільки сумлінно та швидко діяв заявник.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом підстав. У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про поновлення строку, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин його пропуску, встановити, чи є такий строк значним та чи не буде його поновлення втручанням у принцип юридичної визначеності. При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує, виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.02.2025 у справі №921/379/23, від 17.01.2025 у справі №9/41, від 19.11.2024 у справі №758/1436/21 та від 16.06.2021 у справі №910/15988/16).

Норма про можливість поновлення процесуальних строків по суті є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки інакше нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків (постанови Верховного Суду від 13.05.2024 у справі №922/2825/23, від 18.08.2023 у справі №32/257-10, від 03.04.2023 у справі №906/1357/20, від 01.09.2022 у справі №904/8456/21).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. (Рішення ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008).

Суд звертає увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки", "ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ" (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії", заява №48778/99).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

За змістом частин першої та четвертої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

З наведених вище висновків виходив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2025 у справі №910/7746/20 та об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.12.2018 зі справи № 904/5995/16.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2023 у справі № 910/186/21).

Відтак, враховуючи наведені представником відповідача в поданій заяві від 17.10.2025 обґрунтування поважності пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, а також підстави для поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також з метою забезпечення реалізації принципу змагальності сторін, суд дійшов висновку поновити процесуальний строк відповідачу для подання відзиву у справі №910/10316/25 від 17.10.2025.

Керуючись ст.ст. 113, 118, 119, 165, 232, 233, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» про поновлення строку для подання відзиву у справі №910/10316/25 від 17.10.2025 - задовольнити.

2. Поновити строк представнику відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект» для подання відзиву у справі №910/10316/25.

3. Долучити до матеріалів справи відзив представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудпроект».

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарження відповідно до приписів ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА