ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2025 р. Справа№ 910/6042/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 14.10.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025

у справі №910/6042/25 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 у справі №910/6042/25 позовні вимоги задоволено повністю.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 79 403,76 грн.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.

31.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 558,26 грн.

08.08.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшли заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, в яких відповідач зазначив про те, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі №910/6042/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про ухвалення додаткового рішення задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» 14 558,26 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи додаткове рішення, суд на підставі поданих позивачем доказів встановив, що за наслідками розгляду справи позивачу були надані послуги з правничої (правової) допомоги на суму 14 558,26 грн. Суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим, розумним, співмірним зі складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи, а з наданого опису вбачається, що надані адвокатом послуги надані в межах розгляду даної справи, що за своєю сукупністю є підставою для їх відшкодування відповідачем в повному обсязі.

Клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу судом відхилене, оскільки надання адвокатом правничої допомоги в аналогічних справах не впливає на об`єм опрацьованих адвокатом документів та наданих послуг в межах даної справи, а відтак і на вартість таких послуг.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 03.09.2025 через підсистему «Електронний суд» Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі №910/6042/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні клопотання відмовити повністю або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до співмірності зі складністю справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що стягнені судом витрати на професійну правничу допомогу суперечать принципу співмірності з ціною позову. Дана справа є малозначною, не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль. Адвокатом Накоп`юком Я.В. пред`явлено десятки однотипних позовів із визначеною правовою позицією, підготовка яких не потребує вивчення додаткового законодавства, а тому стягнення з відповідача «гонорару успіху» є безпідставним.

Наведені обставини були викладені у запереченнях на клопотання позивача про розподіл судових витрат, однак судом першої інстанції не надано їм належної правової оцінки та не враховано при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 03.09.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі №910/6042/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі №910/6042/25, призначено до розгляду на апеляційну скаргу на 14.10.2025.

16.09.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача з проханням залишити її без задоволення.

За доводами позивача вказаний ним розмір витрат на правничу допомогу є цілком співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом, є розумним та необхідним для досягнення позитивного результату, натомість клопотання відповідача про зменшення таких витрат є необґрунтованим та зводиться до загальних фраз.

У судове засідання, призначене на 14.10.2025, з`явились представники сторін.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, а оскаржене додаткове рішення суду без змін.

Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, додаткове рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити або зменшити розмір таких витрат до розумного.

У судовому засіданні 14.10.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Судом установлено, що в позовній заяві позивачем наведено орієнтовний розрахунок суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в даній справі, розмір якого в суді першої інстанції становить 16 000,00 грн.

Після прийняття судом першої інстанції 30.07.2025 основного судового рішення позивач 31.07.2025, тобто у строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, подав до суду заяву про розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 558,26 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 14 558,26 грн позивачем надано у матеріали справи копії Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» (об`єднання) (далі - договір), додаткової угоди №1 від 07.07.2021 до договору; ордера серії СА №1067099 від 17.10.2023 на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» на підставі договору, зокрема, в Господарському суді міста Києва адвокатом Накоп`юком Ярославом Володимировичем, виданого Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси»; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №001243 від 16.12.2019, виданого Накоп`юку Ярославу Володимировичу; акту виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/520 від 13.05.2025; рахунку на оплату №17-01/500 від 13.05.2025 на суму 5 000,00 грн; платіжної інструкції №9297 від 13.05.2025 на суму 5 000,00 грн; акту виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/591 від 30.07.2025; платіжної інструкції № 9655 від 31.07.2025 на суму 9 558,26 грн.

Так, відповідно до пункту 1.1. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2021 клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з пунктом 1.2. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2021 з метою здійснення захисту клієнта та представництва його інтересів, об`єднання доручає здійснення усіх необхідних дій, пов`язаних із виконанням даного договору, адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу.

Відповідно до пункту 4.3. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2021 вартість однієї години роботи адвоката складає 1 000,00 грн.

У пункті 4.7. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2021 сторони додатково домовилися про «гонорар успіху», якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Розмір «гонорару успіху» становить 7% (сім відсотків) від ціни позову. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою та залишення справи без розгляду за заявою іншої сторони у справі.

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/520 від 13.05.2025, складеним та підписаним Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси», об`єднанням надано, а клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі складання позовної заяви про зобов`язання Акціонерного товариства «Українська залізниця» внесення змін до особового рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 79 403,76 грн - 5 годин, вартість послуги 5 000,00 грн.

Відповідно до акта №17-01/591 виконаних робіт (наданих послуг) від 30.07.2025, складеного та підписаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси», об`єднанням надано, а клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі: складання відповіді на відзив Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі №910/6042/25 - 1 година, вартість послуги 1 000,00 грн; «гонорар успіху» у розмірі 7% від ціни позову у справі №910/6042/25 (79 403,76 грн) - вартість послуги 5 558,26 грн. Усього до сплати 9 558,26 грн.

Платіжними інструкціями №9297 від 13.05.2025 на суму 5 000,00 грн та №9655 від 31.07.2025 на суму 9 558,26 грн підтверджується факт оплати наданих послуг.

Вказаними документами підтверджується факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в загальній сумі 14 558,26 грн.

Водночас, колегія суддів, враховуючи правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зазначає, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Так, 08.08.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшли заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, в яких відповідач зазначив про те, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи.

Так, у клопотанні про зменшення судових витрат, поданому до суду першої інстанції, яке за своїм змістом аналогічне доводам апеляційної скарги, відповідач, зокрема, зазначив, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу суперечать принципу співмірності з ціною позову. Дана справа є малозначною, не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль. Адвокатом Накоп`юком Я.В. пред`явлено десятки однотипних позовів із визначеною правовою позицією, підготовка яких не потребує вивчення додаткового законодавства, а тому стягнення з відповідача «гонорару успіху» є безпідставним.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання відповідача не містить жодних обґрунтованих доводів щодо неспівмірності заявлених до стягнення витрат обсягу фактично наданих послуг, непропорційності цих витрат до предмета спору, невідповідності їх критерію розумності.

Відповідач не наводить власної позиції щодо суми понесених позивачем витрат на правову допомогу, яка є розумною та виправданою.

Договором у редакції додаткової угоди № 1 від 07.07.2021 передбачено, що вартість однієї години роботи адвоката складає 1 000,00 грн, яка, на переконання колегії суддів, не є завищеною в порівнянні із середньою ринковою вартістю.

Відповідно до актів виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом було витрачено 5 годин на складання позовної заяви та 4 години на складання відповіді на відзив, додаткових пояснень, заперечень на додаткові пояснення, що вартує відповідно 5 000,00 грн та 4 000,00 грн.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що загальний час, витрачений представником позивача на складання позовної заяви та інших заяв по суті спору, є співмірним зі складністю справи та фактичним обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки складання позовної заяви включає в себе, зокрема, дослідження судової практики, збирання доказів, погодження позиції з клієнтом, написання та подання заяви тощо.

Доказів або обґрунтувань, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідач не надав.

У свою чергу, надання адвокатом правничої допомоги у аналогічних справах не впливає на об`єм опрацьованих адвокатом документів та наданих послуг в межах даної справи, а отже і на вартість таких послуг та розмір погодженого сторонами в Договорі у редакції додаткової угоди №1 від 07.07.2021 «гонорару успіху».

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується складання адвокатом позовної заяви та інших заяв, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не доведено неспівмірності витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги складності справи.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат.

Дослідивши подані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З огляду на викладене, зважаючи на задоволення позову, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом про те, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування додаткового рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає додаткове рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі №910/6042/25 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 у справі №910/6042/25 залишити без змін.

Матеріали справи №910/6042/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.11.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко