УХВАЛА

30 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 915/965/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Баранця О. М., Губенко Н. М.,

розглянув касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2025

(головуючий - Савицький Я. Ф., судді: Богацька Н. С., Діброва Г. І.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Складське господарство"

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 74 840,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Складське господарство" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, скаржник) боргу (відшкодування витрат на виплату середнього заробітку працівників) у розмірі 74 840,98 грн.

2. 22.08.2025 Господарський суд Миколаївської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив повністю.

3. Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до повністю. Крім того, апелянт просив відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.08.2025 у цій справі.

4. 22.09.2025 Південно-західний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору відмовив й апеляційну скаргу залишив без руху, як таку, що не відповідає вимогам статті 258 ГПК України; встановив скаржнику строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз`яснив скаржнику, що у випадку не усунення ним вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде йому повернуто.

5. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає, оскільки відповідач не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", а зазначені ним у заяві підстави не передбачені зазначеною нормою.

6. 30.09.2025 відповідач подав до Південно-західного апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, водночас, доказів сплати судового збору до зазначеної заяви не додав, однак повторно заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі за результатом розгляду його апеляційної скарги.

7. 07.10.2025 Південно-західний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору відмовив й повернув апеляційну скаргу без розгляду на підставі частини другої статті 260 та частини четвертої статті 174 ГПК України, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк.

8. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржнику ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 вже було відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке було подано разом з апеляційною скаргою, оскільки скаржник, згідно з положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" не підпадає під категорію осіб, яким суд, враховуючи майновий стан, може своєю ухвалою за їх клопотанням відстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд зазначив, що скаржник не виконав вимоги суду, визначені в ухвалі від 22.09.2025, а саме: не надав доказів сплати судового збору за подання відповідної апеляційної скарги, у встановленому законодавством порядку та розмірі, при цьому у конкретному випадку, ГПК України не передбачено можливості повторно залишати апеляційну скаргу без руху для усунення недоліків.

9. 24.10.2025 до Верховного Суду від відповідача надійшла касаційна скарга, в якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції від 07.10.2025 скасувати та прийняти нове рішення, яким клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задовольнити.

10. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що під час подання апеляційної скарги вчинив усі можливі та залежні від нього дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального Закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо сплати судового збору. Таким чином скаржник вважає, що перешкоди для прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження були відсутні. Скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 12.03.2021 у справі № 912/1061/20 та рішення Європейського суду з прав людини від 19.08.2001 у справі "Крез проти Польщі".

11. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

12. За змістом частини другої статті 260, частини четвертої статті 174 ГПК України апеляційна скарга не приймається та повертається судом апеляційної інстанції, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений судом строк.

13. В оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції встановив наявність підстави для повернення апеляційної скарги, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у визначений судом строк, а саме не надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

14. Статтею 258 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

15. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

16. Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

17. Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідну заяву або скаргу було подано до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

18. Питання щодо відстрочення сплати судового збору врегулювано Законом України "Про судовий збір". Зокрема, частиною першою статті 8 вказаного Закону визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

19. Верховний Суд звертає увагу скаржника на пункти (37, 39, 41), які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18, в яких викладено правові позиції щодо застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір", зокрема:

- у пункті 37 "З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення;

- у пункті 39 "Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена";

- у пункті 41 "Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним";

20. Також, Суд звертає увагу на пункти 61, 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 906/308/20 в яких вказано, що положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою.

21. Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

22. Верховний Суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та статтею 7 ГПК України, відповідно до якої правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

23. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59).

24. Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке саме собою є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

25. Отже, Верховний Суд висновує, що судовий збір сам по собі не обмежує право заявника на справедливий суд.

26. Верховний Суд наголошує, щодо права застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір" у контексті розстрочки, відстрочки та звільнення від сплати судового збору стосовно юридичних осіб Велика Палата Верховного Суду висловлювалася послідовно і неодноразово.

27. Таким чином, з огляду на вищевказані норми регулювання сплати судового збору та відстрочення його сплати для юридичних осіб, апеляційний господарський суд в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 22.09.2025 та в ухвалі про повернення апеляційної скарги від 07.10.2025 правильно застосував норми процесуального права та правильно зазначив щодо необхідності заявника сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

28. Частинами другою та четвертою статті 13 ГПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

29. Згідно з частиною четвертою статті 174 ГПК України процесуальним наслідком невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, є повернення заяви особі, що її подала.

30. Враховуючи невиконання вимог ухвали апеляційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без руху в зазначені строки, Суд вважає правильним висновок, викладений в оскаржуваному судовому рішенні, про наявність підстав для повернення апеляційної скарги заявнику.

31. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо правомірності їх застосування.

32. Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

33. З огляду на зазначене, правильне застосування судом апеляційної інстанції норм ГПК України під час ухвалення оскаржуваного судового рішення є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

34. Верховний Суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою і відмовляє у відкритті касаційного провадження відповідно до частини другої статті 293 ГПК України.

35. У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Верховний Суд не розглядає клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись нормами статті 234, частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 915/965/25 за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2025.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді О. Баранець

Н. Губенко