РІШЕННЯ

04 листопада 2025 року м. ТернопільСправа № 921/332/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання Бага В.М.

розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Апрель Груп" (49130, м. Дніпро, проспект Миру, будинок 87, квартира 54)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (46008, м. Тернопіль, вулиця Медова, 18, поверх 2)

про стягнення 2137311,36 грн заборгованості.

За участі від:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Приватне підприємство "Апрель Груп" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" про стягнення заборгованості в сумі 2137311,36 грн, яка складається з: 1564963,80 грн боргу; 67915,14 3% річних; 275009,71 інфляційних нарахувань; 229422,71 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору поставки №19/06/23П від 19.06.2023, в частині оплати за отриманий товар згідно з видатковими накладними №226, №228 від 01.12.2023.

Позиція відповідача.

Відповідач участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 09.06.2025 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст. 178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 09.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/332/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.07.2025, яке відкладалось на 04.08.2025.

У зв`язку із перебуванням судді Шумського І.П. у відпустці та, відповідно, неможливістю проведення підготовчого засідання 04.08.2025, ухвалою суду від 29.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.09.2025.

Ухвалою суду від 22.09.2025 закрито підготовче провадження по справі №921/332/25 та призначено її до розгляду по суті на 20.10.2025, який відкладався на 04.11.2025.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 04.11.2025 не забезпечив, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, шляхом направлення ухвали від 20.10.2025 в електронній формі до його електронного кабінету.

У клопотанні б/н від 02.09.2025 (вх. №6270 від 05.09.2025) позивач просив суд розгляд справи проводити без участі його представника.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 04.11.2025 не забезпечив.

Згідно з відповіддю №1451494 від 05.06.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" є: 46008, м. Тернопіль, вулиця Медова, 18, поверх 2.

Вказана адреса відповідача зазначена позивачем у тексті позовної заяви.

Рекомендовані повідомлення, якими на вказану адресу відповідача направлялась судова кореспонденція у даній справі, повернулись на адресу суду без вручення адресату, з довідками підприємства зв`язку "Укрпошта": "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ч. 11 ст. 242 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.

Направлення процесуальних документів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу учасників справи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених документів перебуває поза межами контролю суду. Подібний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 №911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-5, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та інших судових актах.

Наведене вказує про обізнаність відповідача про розгляд Господарським судом Тернопільської області даної справи.

Окрім того, ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 9 ст.165, ч. 2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами справи.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Приватним підприємством "Апрель Груп" (надалі - постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (надалі - покупцем) 19.06.2023 укладено договір поставки №19/06/23П (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язався протягом усього терміну дії даного договору поставляти та передавати у власність покупця визначений у розділі 2 товар, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору товаром за даним договором є продукти харчування в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначається видатковою накладною на кожну окрему партію товару. Видаткові накладні формуються за заявками покупця, які узгоджуються у будь-якому зручному для сторін форматі, у тому числі електронною поштою або за телефоном.

У п. 2.3 договору передбачено, що товар має відповідати встановленим Державним стандартам. Товар повинен супроводжуватися документами, що підтверджують безпечність та якість харчових продуктів (декларація виробника та/або експертний висновок, тощо), у тому числі забезпечують їх простежуваність, відповідно до Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів». Документи про якість та безпечність на товар надаються постачальником на кожну партію, що підлягає поставці.

Товар має бути затарений та упакований постачальником таким чином, щоб виключити псування або знищення його, на період від передачі до прийняття товару покупцем (п. 2.4 договору).

Покупець оплачує поставлений постачальником товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок. Кожна партія товару оплачується згідно замовлення на умовах попередньої оплати (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору оплата товару проводиться виключно на підставі наданих постачальником, оформлених відповідно до законодавства видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, документів визначених у п.п. 2.3, п.п. 2.4 даного договору та при умові реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оплата є такою, що відбулася, з моменту надходження коштів на поточний рахунок постачальника в повному обсязі (п. 4.5 договору).

Згідно з п. 5.1 договору приймання передача товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару покупцю, яка підписується уповноваженими представниками сторін в 2-х оригінальних примірниках: 1 примірник - покупцю; 1 примірник постачальнику.

Перехід права власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається в момент його передачі, що оформляється видатковою накладною, яка завіряється підписом представника покупця та закріплюється відповідним штампом (печаткою). Підписанням даного договору покупець підтверджує, що проставлення відбитку штампу (печатки) покупця на видаткових накладних та на інших документах по цьому договору є належним підтвердженням отримання покупцем товару, а також чинності всіх документів, скріплених штампом (печаткою), в тому числі підтверджує наявність у особи, що здійснює фактичне приймання товару, всіх необхідних повноважень, пов`язаних з прийманням-передачею товару (по кількості, якості, наявності та належним чином оформленням товаросупровідних документів тощо), у т.ч. права підписання будь-яких актів, повідомлень та/або претензій тощо (п. 5.5 договору).

У п. 6.6 договору сторонами обумовлено, що за порушення зобов`язання щодо розрахунку за товар покупець сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Цей договір вступає в законну силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2023, однак в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу:

- лопатку свинну б/к, зам (нефас блок) в кількості 10086,6 кг, згідно з видатковою накладною №226 від 01.12.2023 на суму 1371737,26 грн;

- корейку свинячу в кількості 1136,6 кг, згідно з видатковою накладною №228 від 01.12.2023 на суму 193226,54 грн.

Приймання - передача товару згідно з вказаними видатковими накладними посвідчується зробленими на них відмітками та печатками сторін за договором та по справі.

На цей товар позивачем видано декларації виробника №226 від 01.12.2023 та №228 від 01.12.2023.

На вказані господарські операції позивачем було видано відповідачу податкові накладні №1 від 01.12.2023 на загальну суму 1371737,26 грн, №2 від 01.12.2023 на загальну суму 193226,54 грн.

Вищевказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, підтвердженням чого являються відповідні квитанції про реєстрацію податкових накладних.

З наведеного убачається, що позивачем фактично передано відповідачу товар на загальну суму 1564963,80 грн.

Матеріали справи містять адресовану відповідачу претензію №07-02/25-1 від 07.02.2025 позивача, у якій останній просив сплатити вартість переданого товару в сумі 1564963,80 грн, інфляційних нарахувань в сумі 42718,30 грн, 3% річних в сумі 23613,28 грн.

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли зобов`язання за договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 5.1 договору приймання передача товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару покупцю.

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до п. 2.3, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88) первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вказує, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з видатковими накладними №226 від 01.12.2023 та №228 від 01.12.2023 позивач передав відповідачу товар на суму 1564963,80 грн.

Вказані видаткові накладні відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п. 2.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Матеріали справи містять декларації виробника №226, №228 від 01.12.2023 на переданий товар.

Як вже зазначалось на вказані господарські операції позивачем видано відповідачу податкові накладні №1, №2 від 01.12.2023 та зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до статті 530 цього Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони в договорі обумовили, що покупець оплачує поставлений постачальником товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок. Кожна партія товару оплачується згідно замовлення на умовах попередньої оплати (п. 4.1 договору).

Однак, позивач здійснив передачу товару у власність відповідача без отримання від нього попередньої оплати за товар, а той прийняв його, тобто своїми діями сторони фактично погодились про відступ від умов договору в частині передоплати.

Відповідно до п. 4.3 договору оплата товару проводиться виключно на підставі наданих постачальником, оформлених відповідно до законодавства, зокрема видаткової накладної, документів визначених у п.п. 2.3, п.п. 2.4 даного договору та при умові реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Нормою ч.1 ст. 692 ЦК України встановлено загальне правило та строк оплати товару.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України (постанови Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 916/73/19, від 26.01.2022 у справі № 911/2871/20).

Враховуючи викладене та, оскільки сторонами здійснено відступ від умов договору щодо порядку оплати за отриманий товар, з урахуванням ст. 692 ЦК України відповідач, як покупець, був зобов`язаний оплатити вартість товару після отримання його від позивача. Тобто на наступний день після одержання товару. (Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч.1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на наведене, слід вважати, що зобов`язання по сплаті відповідачем за товар, переданий йому позивачем згідно з зазначеними у позові видатковими накладними виник на наступний день після дати оформлення відповідних видаткових накладних, згідно з якими товар був переданий відповідачу.

Судом у даній справі встановлено, що строк оплати товару настав 02.12.2023, який припав на суботу.

Як унормовано у статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша). До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року (частина друга). Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця (частина третя). Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку (частина четверта). Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина п`ята цієї статті).

З аналізу змісту цієї статті вбачається, що нею регулюють закінчення строку, який визначений роками, півроком або кварталом року, місяцями, у півмісяця та тижнями, і лише у випадку, коли останній день строку, закінчення якого визначено частинами першою - четвертою цієї статті, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку, згідно з частиною п`ятою цієї статті, є перший за ним робочий день. (Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 30.09.2025 у справі №927/1431/23).

Оскільки у даній справі строк оплати виник 02.12.2023 (суботу, вихідний), то днем коли відповідач повинен був здійснити оплату отриманого товару був понеділок 04.12.2023.

Судом з`ясовано, що в порушення умов договору поставки №19/06/23П від 19.06.2023, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, розрахунок по оплаті вартості отриманого товару відповідач не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 1564963,80 грн.

Доказів на підтвердження проведення оплати за отриманий товар матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 1564963,80 грн за невиконання грошових зобов`язань по договору поставки №19/06/23П від 19.06.2023 підлягають задоволенню як обґрунтовані.

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідача нараховані в порядку ст. 625 ЦК України 275009,71 грн - інфляційних нарахувань та 67915,14 грн - 3% річних (за період 02.12.2023 13.05.2025) та в порядку п. 6.6 договору 229422,71 грн пені (за період 02.12.2023 01.06.2024).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549).

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вже зазначалось, згідно з п. 6.6 договору сторонами обумовлено, що за порушення зобов`язання щодо розрахунку за товар покупець сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Наявний у матеріалах справи розрахунок заявленої до стягнення пені в сумі 229422,71 грн вказує на те, що його здійснено з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ.

Судом проведено перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних, інфляційних нарахувань, пені за допомогою інформаційно-правової системи "Ліга:Закон". Згідно проведеного перерахунку, з урахуванням умов п. 6.6 договору, встановленого судом строку оплати за товар - 04.12.2023, встановлено, що правомірними та обґрунтованими є нарахування 67529,26 грн - 3% річних, 275009,71 грн - інфляційних нарахувань (за період 05.12.2023 13.05.2025) та 112653,32 грн (за період 05.12.2023 01.06.2024).

Розрахунки перевірені судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на сайті https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, а їх результати долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Як зазначалось раніше, у встановлений судом термін без зазначення причин, відповідачем відзив не було подано взагалі.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги Приватного підприємства "Апрель Груп" підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" 1564963,80 грн боргу, 67529,26 грн 3% річних, 275009,71 грн інфляційних нарахувань та 112653,32 грн пені.

Позовні вимоги в частині стягнення 385,88 грн 3% річних та 116769,39 грн пені не підлягають до задоволення, як необґрунтовано заявлені.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України,

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (46008, м. Тернопіль, вулиця Медова, 18, поверх 2, ідентифікаційний код 43978333) на користь Приватного підприємства "Апрель Груп" (49130, м. Дніпро, проспект Миру, будинок 87, квартира 54, ідентифікаційний код 37619 (один мільйон п`ятсот шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят три) грн 80 коп. боргу, 275009 (двісті сімдесят п`ять тисяч дев`ять) грн 71 коп. інфляційних нарахувань, 67529 (шістдесят сім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн 26 коп. 3% річних, 112653 (сто дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 32 коп. пені, 30302 (тридцять тисяч триста дві) грн 34 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

2. В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Рішення складено 04 листопада 2025 року.

Суддя І.П. Шумський