УХВАЛА

м. Київ

10.11.2025Справа № 910/4563/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 910/4563/24

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтакт" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал", що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест"

про стягнення 474 517,29 грн. та зобов`язання вчинити дії.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду від 11.09.2025, позов задоволено повністю.

21.07.2025 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

03.10.2025 представником Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" подано скаргу на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в обґрунтування якої скаржник зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011 (Провадження № 12-4гс23) вказала, що судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення, а отже державним виконавцем неправомірно винесено 25.09.2025 Повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, скаржник просить суд:

- визнати неправомірною та скасувати Повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу з примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2025 по справі №910/4563/24 про стягнення з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517 грн 29 коп., з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061 грн 18 коп. та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456 грн 11 коп.;

- визнати неправомірною та скасувати Повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу з примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2025 по справі №910/4563/24 про стягнення з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь АБ «УКРГАЗБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 13 173 грн 76 коп.;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження щодо виконання наказу виданого Господарським судом м. Києва 21.07.2025 у справі № 910/4563/24, з примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2025 по справі №910/4563/24 про стягнення з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517 грн 29 коп., з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061 грн 18 коп. та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456 грн 11 коп.;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження щодо виконання наказу виданого Господарським судом м. Києва 21.07.2025 у справі № 910/4563/24, з примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2025 по справі №910/4563/24 про стягнення з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь АБ «УКРГАЗБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 173 грн 76 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 розгляд скарги призначено на 27.10.2025.

14.10.2025 представником відповідача 1 подано заперечення на скаргу, у яких відповідач 1 зазначає, що станом на даний момент, процедура ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» триває, що не позбавляє стягувача можливості заявити свої вимоги до банку, відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відтак стягувач не вичерпав всі можливості задовольнити свої майнові вимоги в межах триваючої процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

16.10.2025 представником ДВС подано заперечення на скаргу, у яких ДВС зазначає, що по виплатам неплатоспроможних банків в яких відкликано банківські ліцензії та проводиться процедура їх ліквідації зацікавлена особа (стягувач) для задоволення майнових вимог, що підтверджені судовим рішенням про стягнення коштів з банку який перебуває у ліквідації, стягувач звертається з відповідною заявою та копією судового рішення до неплатоспроможного банку, для виконання в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судове засідання 27.10.2025 представник скаржника (стягувача) та відповідача 2 з`явились, представники інших учасників справи не з`явились.

За результатами судового засідання судом відкладено розгляд скарги на 10.11.2025.

05.11.2025 представником скаржника (стягувача) подано письмові пояснення.

У судове засідання 10.11.2025 представник скаржника (стягувача) та боржників з`явились, представники інших учасників справи не з`явились.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду від 11.09.2025, позов задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованість за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517,29 грн, з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061,18 грн та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456,11 грн; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних скласти та позачергово включити до кошторису витрат Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" суму позачергової заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517,29 грн, з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061,18 грн та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456,11 грн; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позачергово затвердити кошторис витрат Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" з урахуванням суми позачергової заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517,29 грн, з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061,18 грн та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456,11 грн, стягнуто з Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 173,76 грн.

Разом з тим, положення частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України унормовують, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», заява № 48553/99, пункт 77, та від 05 липня 2005 року у справі «Агротехсервіс проти України», заява № 62608/00, пункт 42).

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, зазначив, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність (абзаци тринадцятий, чотирнадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону №1404-VIII (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019).

Конституційний Суд України зазначив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин сьомої, дев`ятої, пункту 2 частини шістнадцятої статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

21.07.2025 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Скаржник звернувся із Заявами вих. № 132/27658/2025 від 12.08.2025 та № 132/27663/2025 від 12.08.2025 про відкриття виконавчого провадження до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

25 вересня 2025 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина перша, пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, пунктом 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПAT "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", прийнятим на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", було розпочато процедуру виведення AT "Банк "Фінанси та Кредит" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Фінанси та Кредит", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 року № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT "Банк "Фінанси та кредит" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 "Про початок процедури ліквідації AT "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2017 № 5175 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" строком на два роки до 17.12.2019 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.09.2019 № 2417 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора" продовжено строк здійснення ліквідаційної процедури до 17.12.2020 включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2897 від 11 листопада 2019 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1513 від 13 серпня 2020 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 685 від 05 вересня 2022 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 22.12.2022 № 1067 відкликано повноваження ліквідатора AT "Банк "Фінанси та Кредит".

У відповідності до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2022 року № 1067 з 27 грудня 2022 року визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повноваження під час здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" здійснюються Фондом безпосередньо.

Поряд з цим, законодавець урегулював, що примусове виконання рішень уповноваженими цим Законом органами та особами здійснюється у межах повноважень та у спосіб, що визначені, зокрема, Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Одним з таких актів є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який установлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між ФГВФО, банками, НБУ, визначає повноваження та функції ФГВФО щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (стаття 1 цього Закону).

Відповідно до пункту 8 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що йому не суперечить.

Тобто у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними відносно приписів інших нормативних актів, що регулюють відповідні правовідносини. Подібна правова позиція щодо пріоритетності норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносно інших законодавчих актів України під час розгляду спору в правовідносинах з банком була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17, від 23 січня 2019 року у справі № 761/2512/18, від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17.

ФГВФО безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ФГВФО з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: реалізує повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі НБУ.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 у справі №5002-17/1718-2011 щодо застосування приписів пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» зробила висновок, що вказана правова норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості.

Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним.

Оскільки рішенням суду в даній справі з відповідача було стягнуто заборгованість за Договором, укладеним між сторонами в процесі ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яка здійснювалась Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та спрямований на забезпечення належного утримання майна - цінних паперів, а відтак пов`язані з цим витрати є витратами банку, пов`язаними із здійсненням процедури ліквідації, в розумінні приписів частини 2 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і відповідно є поточними вимогами, які виникли після запровадження процедури ліквідації банку, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 у справі №5002-17/1718-2011, норми Господарського процесуального кодексу України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику ЄСПЛ, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для винесення державним виконавцем повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є обґрунтованою.

Посилання ж боржника 1 на те, що оскільки процедура ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» триває, що не позбавляє стягувача можливості заявити свої вимоги до банку, відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відтак стягувач не вичерпав всі можливості задовольнити свої майнові вимоги в межах триваючої процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит», судом відхиляється, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду від 11.09.2025 було зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних скласти та позачергово включити до кошторису витрат Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" суму позачергової заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517,29 грн, з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061,18 грн та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456,11 грн, а також зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позачергово затвердити кошторис витрат Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" з урахуванням суми позачергової заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517,29 грн, з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061,18 грн та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456,11 грн, а отже у даному випадку боржники фактично ухиляються від виконання рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим.

У зв`язку з викладеним, суд звертає увагу, що згідно ст. 129-1 Конституції України, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладено у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пар. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі статтею 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суд звертає увагу про необхідність відповідного органу державної виконавчої служби повідомити суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. ст. 234, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

2. Визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду від 11.09.2025 у справі №910/4563/24 про стягнення з Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованості за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517,29 грн, з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061,18 грн та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456,11 грн.

3. Визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду від 11.09.2025 у справі №910/4563/24 про стягнення з Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" витрат по сплаті судового збору в розмірі 13 173,76 грн.

4. Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження щодо виконання наказу виданого Господарським судом міста Києва 21.07.2025 у справі № 910/4563/24 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду від 11.09.2025 у справі №910/4563/24 про стягнення з Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованості за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004299/17 від 02.03.2018 у розмірі 474 517,29 грн, з яких: заборгованість по сплаті за депозитарний облік прав на цінні папери строкова в розмірі 49 061,18 грн та заборгованість по сплаті за депозитний облік прав на цінні папери прострочена в розмірі 425 456,11 грн.

5. Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження щодо виконання наказу виданого Господарським судом міста Києва 21.07.2025 у справі № 910/4563/24 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та постановою Верховного Суду від 11.09.2025 у справі №910/4563/24 про стягнення з Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" витрат по сплаті судового збору в розмірі 13 173,76 грн.

6. Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Повний текст ухвали складено: 10.11.2025

Суддя О.А. Грєхова