ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1167/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін

справу за позовом Приватної ремонтно-будівельної фірми "КОМУНАЛЬНИК"

до Обслуговуючого кооперативу "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "ОЛІМП"

про стягнення 603835,17 грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Приватна ремонтно-будівельна фірма "КОМУНАЛЬНИК" звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "ОЛІМП" про стягнення 603835,17 грн, з яких 300000,00 грн основного боргу, 250710,51 грн інфляційних витрат та 53124,66 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про надання транспортних послуг №1-07/19 від 03.07.2019 в частині оплати за послуги, надані на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000042 від 01.08.2019 та №ОУ-0000082 від 02.12.2019 (а.с.1-6).

Ухвалою суду від 02.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено сторонам строки для подання передбачених ГПК України заяв по суті спору.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався, заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надсилав.

09.09.2025 до суду від позивача із супровідним листом від 08.09.2025 №224 (а.с.70) надійшли оригінали документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

25.09.2025 до суду повернулася без вручення копія ухвали про відкриття провадження у справі №906/1167/25 від 02.09.2025, надіслана на адресу відповідача: вул. Героїв Чорнобиля, буд. 6, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10031, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.71-73).

Будь-якої іншої адреси відповідача, крім зазначеної, суду не повідомлено, заяв про зміну місцезнаходження відповідача не надходило; Обслуговуючий кооператив "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "ОЛІМП" не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21, від 30.08.2023 у справі №910/10477/22).

Суд також враховує, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі №906/1167/25 від 02.09.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Суд в межах наданих йому повноважень створив усі належні умови в реалізації учасниками судового процесу прав, передбачених цим Кодексом, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у даній справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165, ч.5 ст.252 ГПК України.

Під час розгляду справи №906/1167/25 суд дослідив докази і пояснення, викладені у позовній заяві, оглянув надані позивачем оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.9-12).

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України та з урахуванням того, що суддя Прядко О.В. згідно табеля обліку робочого часу перебувала у відпустці з 14.10.2025 до 07.11.2025, рішення підписано без його проголошення 10.11.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.07.2019 між Обслуговуючим кооперативом "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "ОЛІМП" (далі замовник) та Приватною ремонтно-будівельною фірмою "КОМУНАЛЬНИК" (далі виконавець) укладено договір про надання транспортних послуг №1-07/19 від 03.07.2019 (далі договір) (а.с.9-10).

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець надає послуги навантажувача фронтального ТО-30 з державними номерами 17400 АМ, а замовник оплачує послуги.

Згідно з п.2.1 договору, вартість виконання робіт становить - 1000,00 грн за годину. Вартість послуг у зв`язку зі змінами ціни на паливо-мастильні матеріали може змінюватись по попередній домовленості.

Вид розрахунків у безготівковій формі на розрахунковий рахунок продавця на підставі акта надання послуг та даного договору (п.2.2 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язань є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року (п.5.1 договору).

На виконання умов вказаного договору позивач надав відповідачу послуги навантажувача фронтального ТО-30 тривалістю 150 год на суму 150000,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% 25000,00 грн, згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000042 від 01.08.2019 (а.с.11), та тривалістю 150 год на суму 150000,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% 25000,00 грн, згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000082 від 02.12.2019 (а.с.12). В актах зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Договір про надання транспортних послуг №1-07/19 від 03.07.2019 та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000042 від 01.08.2019, №ОУ-0000082 від 02.12.2019 підписані сторонами та скріплені їх печатками. Оригінали вказаних документів оглянуто судом.

За даними позивача (а.с.13), відповідач своєчасно та у повному обсязі не здійснив оплату за надані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на суму 300000,00 грн.

З матеріалів справи слідує, що 14.07.2025 позивач направляв на адресу Обслуговуючого кооперативу "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "ОЛІМП" та його засновника досудову претензію від 14.07.2025 №168 з проханням терміново сплатити суму боргу (а.с.14-23), однак ні відповіді, ні коштів у погашення заборгованості не отримав, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Суд встановив, що строк оплати наданих послуг сторонами у договорі погоджено не було. Додаткових угод щодо строку виконання замовником зобов`язання з оплати наданих послуг матеріали справи не містять.

Як зазначалось вище, позивач звертався до відповідача з досудовою претензією про сплату боргу від 14.07.2025 №168, факт надіслання якої підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 14.07.2025, фіскального чека від 14.07.2025 та поштової накладної №670 від 14.07.2025 (а.с.17, 19-20).

За інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень (трекінг 670), претензію від 14.07.2025 №168 вручено відповідачу 23.07.2025 (а.с.74).

Зважаючи на викладене та положення ч.3 ст.530 ЦК України, відповідач зобов`язаний був здійснити оплату за надані позивачем послуги до 30.07.2025 включно (23.07.2025 + 7 днів).

Доказів оплати відповідачем послуг навантажувача станом на час ухвалення даного рішення суду не представлено.

Жодних документально обґрунтованих заперечень щодо наведених обставин та наявності заборгованості перед позивачем відповідач суду не надав.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорій стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19, від 13.10.2021 №923/1379/20).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи, беручи до уваги принцип змагальності сторін та стандарт переваги більш вагомих доказів, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 300000,00 грн основного боргу є правомірною, обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 250710,51 грн інфляційних витрат та 53124,66 грн 3% річних суд зазначає таке.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).

З доданих до позовної заяви розрахунків (а.с.24-28, 29-33) слідує, що позивач нарахував відповідачу 126999,96 грн інфляційних витрат та 27320,55 грн 3% річних за період з 02.08.2019 до 27.08.2025 за прострочення оплати послуг, наданих за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000042 від 01.08.2019, а також 123710,55 грн інфляційних витрат та 25804,11 грн 3% річних за період з 03.12.2019 до 27.08.2025 за прострочення оплати послуг, наданих за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000082 від 02.12.2019.

Як встановлено судом та зазначалось вище, строк оплати наданих відповідачу послуг настав 30.07.2025, а відтак відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 31.07.2025. Доказів, які підтверджують виникнення моменту прострочення відповідача 02.08.2019 та 03.12.2019 позивачем не надано. Строк оплати за надані послуги з моментом підписання акта надання послуг не пов`язаний (протилежного не доведено). Відтак суд вважає, що наданий позивачем розрахунок є необґрунтованим, стягнення з відповідача інфляційних витрат і 3% річних за періоди, які визначені позивачем, можуть зумовити необґрунтоване та несправедливе покладення на відповідача надмірної відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ІПС «LIGA 360» власний перерахунок, суд дійшов висновку, що правомірним і обґрунтованим є нарахування відповідачу 3% річних у розмірі 690,41 грн, які підлягають стягненню з останнього, а позов у цій частині задоволенню; у задоволенні вимог про стягнення 250710,51 грн інфляційних втрат та 52434,25 грн 3% річних слід відмовити як безпідставно нараховані.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши з огляду на положення ст.ст.74, 75-79, 86 ГПК України наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, стягнути з відповідача на користь позивача 300000,00 грн основного боргу та 690,41 грн 3% річних; у задоволенні решти позову відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 4510,65 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "ОЛІМП" (вул. Героїв Чорнобиля, буд. 6, м. Житомир, Житомирська обл., 10031, ) на користь Приватної ремонтно-будівельної фірми "КОМУНАЛЬНИК" (вул. Миколи Лисенка, буд. 3, м. Житомир, Житомирська обл., 10014, ) 300000,00 грн основного боргу, 690,41 грн 3% річних та 4510,65 грн судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 10.11.25

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

- позивачу (до ел.каб.);

2 - відповідачу (рек.).