УХВАЛА

м. Київ

03.11.2025Справа № 160/21113/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Ріна»

до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм

про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Ріна» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовними вимогами до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 адміністративну справу № 160/21113/25 за позовом Приватного підприємства «Ріна» до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд Господарського суду міста Києва за підсудністю.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність повернення матеріалів адміністративної справи № 160/21113/25 за позовом Приватного підприємства «Ріна» до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, з огляду на наступне.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Стаття 125 Конституції України визначає, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі 367/4695/20, від 02.08.2023 у справі № 925/1741/21).

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Необхідно зауважити, що правила визначення юрисдикції регламентуються виключно базовими процесуальними кодексами - ГПК України, Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), а не будь-якими іншими кодифікованими актами, у тому числі з процедурних питань.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Місцеві адміністративні суди розглядають справи адміністративної юрисдикції (адміністративні справи).

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Визначення територіальної підсудності господарських спорів врегульоване Господарським процесуальним кодексом України, а адміністративних спорів відповідно Кодексом адміністративного судочинства України, який визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

У даній справі Приватне підприємство «Ріна» звернулось із позовом саме до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, вважаючи, що даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

Зокрема, ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, за наявності визначених у ч. 1 цієї статті підстав.

Натомість, Дніпропетровський окружний адміністративний суд, передаючи матеріали адміністративної справи № 160/21113/25 за позовом Приватного підприємства «Ріна» до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії до Господарського суду міста Києва на підставі положень ст. 29 КАС України, залишив поза увагою обставину, що наведена стаття регулює передачу адміністративної справи з одного суду до іншого у межах адміністративної юрисдикції, і не передбачає передачу справ між судами різних юрисдикцій, що є відмінним від територіальної підсудності, яка визначається параграфом 3 КАС України.

Таким чином, адміністративний суд наділений повноваженнями передавати справи за підсудністю на розгляд іншого адміністративного суду, тобто в межах однієї підвідомчості, до суду адміністративної юрисдикції, тоді як дану справу передано на розгляд господарського суду, тобто справу передано не за підсудністю, а за підвідомчістю.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено повноважень місцевого адміністративного суду на передачу справ до місцевого суду, який здійснює розгляд справ в порядку господарського судочинства.

Дії адміністративного суду у разі отримання позову, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, передбачені пунктом 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

В свою чергу, стаття 319 КАС України визначає, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Також, стаття 354 КАС України унормовує, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

У разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Однак, Дніпропетровський окружний адміністративний суд не є судом як апеляційної, так і касаційної інстанцій, і при цьому, відсутні передумови визначені наведеними статтями.

Натомість жодних положень, які б передбачали можливість передачі судом першої інстанції справ між судами різних юрисдикцій за підсудністю, як КАС України, так і ГПК України, які встановлюють порядок здійснення судочинства в адміністративних та господарських судах відповідно, не містять.

З цих підстав, суд зазначає, що адміністративна справа № 160/21113/25 за позовом Приватного підприємства «Ріна» до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії не може бути прийнята до провадження Господарським судом міста Києва, позаяк означена процесуальна дія буде прямим порушенням імперативних положень процесуального закону.

Керуючись ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Матеріали адміністративної справи № 160/21113/25 за позовом Приватного підприємства «Ріна» до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання протиправним дій повернути до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

2. Ухвала набирає законної сили 03.11.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова