ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3269/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/3269/25

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96, )

до відповідача: Малого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути» (65000, м. Одеса, вул. Транспортна, 5, офіс 217, )

про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 40 771, 37 грн

обставини справи:

14.08.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» до Малого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути», у якій воно просить суд стягнути з останнього суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 40 771, 37 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала страхова подія і позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Mercedes-Benz» НОМЕР_1 в загальній сумі 40 771,37 грн. Користуючись правом зворотної вимоги (регресу) до винної особи позивач звернувся до суду із цим позовом, якому просить стягнути суму виплаченого відшкодування.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 19.08.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №916/3269/25, справу постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк відповідач не скористався наданим статтею 165 ГПК України правом та відзив на позовну заяву не подав, як і не надав жодних доказів у справі, тоді як суд вчинив передбачені процесуальними приписами дії з повідомлення відповідного учасника справи про її розгляд.

Суд надіслав ухвалу від 19.08.2025 про відкриття провадження у цій справі відповідачу направлена із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (№507) на адресу відповідача: 65000, м. Одеса, вул. Транспортна, 5, офіс 217. Однак 02.09.2025 відправлення було повернуто до суду із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 указав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі суд офіційно оприлюднив у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua.

З огляду на викладене відповідачу надано право бути обізнаним про прийняті у цій справі рішення та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку.

Водночас відповідач у встановлений судом строк своїм процесуальним правом подання відзиву на позов не скористався, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст.2,4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

установив:

20.05.2021 о 11:02 год., у м. Одеса по вул. Краснова, біля будинку № 14-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «MERCEDES-BENZ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2021 у справі № 947/27551/21 водія автомобіля БАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вчиненого 20.05.2021 та закрито провадження по даній справі в порядку ст.38 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2021 у справі № 947/27603/21 водія автомобіля БАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, вчиненого 20.05.2021 року та закрито провадження по даній справі в порядку ст.38 КУпАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «БАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1147704.

Власник пошкодженого автомобіля «MERCEDES-BENZ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до ТДВ «СК «ГАРДІАН» із повідомленням про настання страхової події від 15.09.2021 та заявою про виплату страхового відшкодування від 07.10.2021 та заявою від 21.07.2022.

Вказана заява була розглянута, пошкодження автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі: протоколу огляду колісного транспортного засобу від 21.09.2021; аварійного сертифікату № 1-Д/95/3 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу; ремонтної калькуляції № 7186 від 30.10.2021; страхового акту № Г-13751-1 від 21.10.2021; ахового акту№ Г-13751-2 від 23.03.2023; страхового акту № Г-13751-3 ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «MERCEDES-BENZ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 21 523,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23690 від 22.10.2021, у розмірі 15 452,23 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0168764 від 23.03.2023, у розмірі 3 795,41 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 168765 від 23.03.2023.

Ураховуючи вказані обставини позивач звернувся до суду із цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану Іншою особою, має право зворотної вимого (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно підп. в) підп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних Засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Оскільки згідно наказу про прийняття на роботу №35-К від 18.11.2020 та дорожнього листа №0017032 від 20.05.2021 встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 виконував трудові обов?язки водія Малого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути» (МП ТОВ «ШАМ»), а також з урахуванням наявності в матеріалах справи доказів, документи, які підтверджують вину водія, факт ДТП, страхову виплату та її суму, у позивача наявне передбачене законом право зворотної вимоги (регресу) до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, відповідно до положень ст. 1191 Цивільного кодексу України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме - Малого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути».

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем спожитого природнього газу в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 40 771,37 грн суми заборгованості за сплачене страхове відшкодування підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин та правового регулювання господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан».

На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96, ) до Малого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути» (65000, м. Одеса, вул. Транспортна, 5, офіс 217, ) про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 40 771, 37 грн задовольнити.

2. Стягнути з Малого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути» (65000, м. Одеса, вул. Транспортна, 5, офіс 217, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96, , п/р НОМЕР_3 , в АТ КБ "ПРИВАТБАНК, МФО: 305299) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 40 771 (сорок тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Згідно з ч.ч.1, 2ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2025 р.

Суддя Т.І. Демченко