ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 Справа № 917/881/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", вул.Панянка, 65Б, м.Полтава, Полтавська область, 36022

про стягнення 9 331 147,24 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники учасників процесу: відповідно протоколу від 16.10.2025,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" 9 331 147,24 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 24.09.2021 між сторонам договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00413 за період листопад 2023 року - червень 2024 року, з яких : 2 277 366,86 грн 3% річних та 7 053 780,38 грн інфляційні втрати.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат Полтаваенергозбут період листопад 2023-червень 2024; Статут АТ НАЕК Енергоатом; копія витягу з положення про філію ВП Енергоатом-Трейдинг АТ НАЕК Енергоатом; Витяг ЄДР Енергоатом 14.01.2025; копія протоколу Аукціонного комітету № 28; копія протоколу Аукціонного комітету № 34; копія Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди № 12 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди № 27 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди № 28 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди №29 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди №30 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди № 31 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди №32 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди №33 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди №34 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Додаткової угоди №35 до Договору № 65-150-SD-21-00413; копія Акту 1; копія Акту 1; копія Акту 17 00413-29; копія Акту ; копія Акту ; копія Акту ; копія Акту ; копія Акту ; інформація про надходження коштів.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 6718 від 20.05.2025) заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

У відзиві на позов відповідач визнає наступні обставини:

укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу електричної енергії від 24.09.2021 №65-150-SD-21-00413 (далі Договір) та додаткових угод до нього;

під терміном Розрахунковий місяць сторони Договору розуміють календарний місяць (з першого по останнє число включно), за який ними визначається обсяг і вартість електричної енергії та здійснюються розрахунки;

купівля-продаж електричної енергії за Договором здійснювалась відповідно до додаткових угод №27-35 для відповідних періодів постачання з листопада 2023 року по червень 2024 року включно;

оплата за електричну енергію для періодів постачання здійснюється у формі попередньої оплати, згідно з пунктом 6 Додаткових угод;

позивачем (продавцем) належним чином виконані зобов`язання з продажу електричної енергії у період з листопада 2023 року по червень 2024 року у строки та в обсягах, визначених відповідними Додатковими угодами для періоду постачання, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії, копії яких наявні у матеріалах справи;

відповідачем порушено встановлені Додатковими угодами для періоду постачання строки оплати за електричну енергію, починаючи з листопада 2023 року;

пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх договірних зобов`язань вони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та законодавством України.

В обґрунтування заперечень на позовні вимоги відповідач посилається, зокрема, на наступне:

- Положенням про ПСО визначено порядок розрахунків між учасниками ринку електричної енергії, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, який полягає у здійсненні оплати купленої електричної енергії за Договором виключно за рахунок коштів, отриманих ним від іншого учасника - державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - Гарантований покупець). На думку відповідача, встановлена Постановою модель спеціальних обов`язків передбачає здійснення авансування витрат відповідача на оплату купленої електричної енергії за Договором;

- з огляду на систематичні затримки платежів Гарантованим покупцем у відповідача відсутня вина у простроченні оплати позивачу по Договору.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що спірні нарахування є протиправними та суперечать вимогам законодавства.

При цьому, відповідач просить розглянути клопотання про зменшення заявлених до стягнення позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

На підтвердження заперечень проти позову відповідач надав наступні докази (в копіях): акт Договір № 2307/02/21 від 15.09.2021 з додатковими угодами.

Позивач надав відповідь на відзив на позов (вх. № 6962 від 26.05.2025), згідно якої заперечує проти доводів відповідача.

30.05.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 7239) в яких наводить додаткове обґрунтування обставин, викладених у відзиві на позов та клопотанні про зменшення заявлених до стягнення позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

01.05.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" про стягнення 9 331 147,24 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 24.09.2021 між сторонам договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00413 за період листопад 2023 року - червень 2024 року, з яких 2 277 366,86 грн 3% річних та 7 053 780,38 грн інфляційні втрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 справу № 917/881/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 05.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 03.06.2025 року на 10:00 год, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

05.05.2025 до суду від представника АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" через систему "Електронний Суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні 03.06.2025 та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№6681), у задоволенні якої суд ухвалою від 26.05.2025 відмовив.

У зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці засідання суду 03.06.2025 не відбулося.

Суд ухвалою від 19.06.2025 призначив дату підготовчого засідання на 03.07.2025 на 11:00.У зв`язку з оголошенням у вказаний час повітряної тривоги у м. Полтава Полтавській області та із надходженням інформації про можливі повторні обстріли це підготовче засідання не відбулося.

Суд ухвалою від 07.07.2025 повідомив учасників справи про наступну дату підготовчого засідання: 31.07.2025 року об 11:00 год; забезпечив участь представнику позивача Дігтяр Марії Максимівні у судовому засіданні у справі № 917/881/25 призначеному на 31.07.2025 року об 11:00 год, зал № 6 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку https://vkz.court.gov.ua.

У зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці засідання суду 31.07.2025 не відбулося.

Суд ухвалою від 03.09.2025 продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів; призначив дату підготовчого засідання на 25.09.2025 на 10:00; забезпечив участь представнику позивача Дігтяр Марії Максимівні у судовому засіданні у справі № 917/881/25 призначеному на 25.09.2025 року о 10:00 год, зал № 6 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку https://vkz.court.gov.ua.

12.09.2025 до суду від представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Дігтяр М.М. через систему "Електронний Суд" надійшла заява про неможливість участі у судовому засіданні 25.09.2025 о 10:00 у режимі відеоконференції та про проведення судового засіданні 25.09.2025 у режимі відеоконференції за участю представника позивача - Гарматіна Кирила Володимировича (вх.№11712).

Суд ухвалою від 16.09.2025 заяву представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задовольнив; забезпечив участь Гарматіну Кирилу Володимировичу у судовому засіданні у справі №917/881/25 призначеному на 25.09.2025 року о 10:00 год, зал №6 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку https://vkz.court.gov.ua.

01.07.2025 ТОВ відповідачем подано клопотання (вх. № 8731) про зупинення провадження у справі № 917/881/25 до набрання законної сили судового рішення у справі №910/6802/25. В обґрунтування наявності підстав для зупинення провадження у даній справі останній посилається на пов`язаність справ №917/881/25 та №910/6802/25. Також 04.07.2025 відповідач подав суду додаткові пояснення (вх. № 8846), які просить суд врахувати при вирішенні означеного клопотання.

04.07.2025 позивач подав суду заперечення проти клопотання відповідача (вх. № 8818).

Суд протокольною ухвалою від 25.09.2025 відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.10.25 на 11:00.

16.10.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання (вх. № 13270) про долучення до матеріалів справи його контррозрахунку.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти означеного вище клопотання відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи, що клопотання відповідача заявлене після закриття підготовчого провадження у справі без обґрунтування поважності причин пропущення встановленого строку на його подання, суд протокольною ухвалою від 16.10.2025 на підставі приписів ч. 2 ст.207 та ст. 118 ГПК України означене клопотання відповідача залишив без розгляду.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 16.10.2025 представники сторін підтримали свою правову позицію щодо предмету спору, викладену у відповідних заявах по суті спору: представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав; представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог; суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 16.10.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

24.09.2021 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (далі - постачальник універсальних послуг ПУП) був укладений договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00413 (далі - Договір, т. 1 арк. с. 98 - 103).

У Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- цей договір укладено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для задоволення потреб побутових споживачів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №483 від 05.06.2019 (зі змінами), далі - Положення про ПСО, та рішення Аукціонного комітету від 21.09.2021 (пункт 1.1 Договору);

- кожна cторона зобов`язана вжити всіх необхідних заходів (вчинити необхідні дії), що передбачені у Законі України "Про ринок електричної енергії", Кодексі системи передачі, Кодексі систем розподілу, Кодексі комерційного обліку електричної енергії, Правилах ринку та інших нормативно-правових актах для належного виконання своїх зобов`язань за цим договором щодо купівлі-продажу електричної енергії, які, зокрема можуть включати, але не виключно, укладання відповідних договорів, внесення необхідних платежів та гарантій, отримання необхідних дозволів, підтверджень та погоджень, здійснення відповідних повідомлень, реєстрацію та надання необхідної інформації, впровадження програмного забезпечення тощо (п.1.2 Договору);

- за цим договором продавець зобов`язаний продати, а ПУП зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт BASE_M) для постачання побутовим споживачам ПУП. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України) (п. 2.1 Договору);

- обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору ПУП електричної енергії (п.2.2 Договору);

- періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год. першого календарного дня по 24:00 год. останнього календарного дня такого періоду (далі - період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону (пункт 3.1 Договору);

- обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором, у періоді постачання дорівнює обсягу мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами ПУП за годину в місяці, аналогічному до розрахункового місяця, у попередньому році, зазначається в аукціонному свідоцтві та у додатковій угоді для періоду постачання (п.3.3 Договору).

- відпуск/відбір купленої електричної енергії у періоді постачання здійснюється згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, що є додатком до додаткової угоди для періоду постачання (п.3.4 Договору);

- вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну за 1 (один) МВт*год, та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання (п.4.2 Договору);

- оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов додаткової угоди для періоду постачання (п.4.3 Договору);

- оплату за куплену електричну енергію ПУП здійснює грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок продавця, вказаний у Розділі 13 цього договору або на інший банківський рахунок продавця, про реквізити якого продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш, ніж як за 2 (два) робочі дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді. Оплата за цим договором вважається належним чином здійсненою за умови оплати ПУП за електричну енергію на банківський рахунок продавця, що вказаний продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця (п.4.6 Договору);

- цей договір вступає в силу з дати його підписання сторонами (в т.ч. електронним підписом (КЕП) та діє на період чинності Полтження про ПСО. У частині виконання фінансових зобовязань Договір діє до їх повного виконання (п. 11.1 Договору).

У подальшому у межах Договору АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та ТОВ "Полтаваенергозбут" уклали додаткові угоди до нього, а саме: № 27- 35 від (т.с. 1, арк.с. 106-129), якими фіксували необхідні обсяги електричної енергії у наступних періодах, її вартість та визначали графік попередньої оплати.

Пунктами 6 Додаткових угод № 27-35, укладених до Договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00413, сторони погодили період постачання, вартість та обсяг електричної енергії, а також етапи оплати, а саме:

- за 2 банківські дні до розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 4-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 10-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 16-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 22-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці.

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

Згідно з пунктом 1 Додаткової угоди № 12 від 05.08.2022 (т.с. 1, арк. с. 105) сторони домовилися, що на період дії в Україні воєнного стану (починаючи з 24.02.2022) та протягом 30 днів після його припинення або скасування до сторін за порушення зобов`язань за цим договором не застосовуються штрафні санкції, передбачені договором та законодавством.

Відповідно до ЗУ "Про акціонерні товариства" Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1420 "Про утворення акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Постанова № 1420) "Енергоатом" (далі - АТ "НАЕК "Енергоатом") є правонаступником всіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом").

Державна реєстрація АТ "НАЕК "Енергоатом" та припинення ДП "НАЕК "Енергоатом" відбулася 11.01.2024, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статут АТ "НАЕК "Енергоатом" затверджено Постановою № 1420 та є додатком до неї.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 1420, відокремлені підрозділи державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

З 11.01.2024 АТ "НАЕК "Енергоатом" стало правонаступником усіх прав і обов`язків ДП "НАЕК "Енергоатом", а відокремлений підрозділ "Енергоатом Трейдинг" ДП "НАЕК "Енергоатом" починає функціонувати як філія "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" АТ "НАЕК "Енергоатом".

На виконання умов Договору у період з листопада 2023 по червень 2024 позивач передав, а відповідач прийняв електричну енергію в кількості 438 163,562 МВт/год на загальну вартість 1 855 945 287,78 грн з ПДВ. Ця обставина підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів купівлі-продажу електричної енергії №1331 від 30.11.2023, № 1524 від 31.12.2023, № 17 від 31.01.2024, № 124 від 29.02.2024, № 214 від 31.03.2024, №340 від 30.04.2024, № 454 від 31.05.2024 та № 540 від 30.06.2024, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін (т.с. 1, арк.с. 130-137) та визнається відповідачем.

Відповідно до роздруківки електронної інформаційної довідки АТ "Ощадбанк" № 77/4-09/31670/2025 від 18.03.2025 (т. 1, арк.с. 138-140) за період з 01.10.2023 по 28.02.2025 та виписки по рахунку АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в АТ "Укрексімбанк" (т.с. 1, арк.с. 142) ТОВ "Полтаваенергозбут" сплатило вартість поставленої електричної енергії з порушенням встановлених термінів. За твердженнями АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованість за період поставки з листопада 2023 по червень 2024 відсутня. Ця обставина відповідачем визнається.

В підтвердження наявних зобов`язань та сплати вартості отриманої електричної енергії АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та ТОВ "Полтаваенергозбут" склали спільні акти звіряння взаємних розрахунків, в яких визначили та зафіксували певні суми заборгованості ТОВ "Полтаваенергозбут" перед АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за зобов`язаннями по Договору №65-150-SD-21-00413, з урахуванням додаткових угод. Зокрема, за актами звіряння взаємних розрахунків станом на визначені дати суми боргу склали, а саме на : 31.11.2023 року (т.с. 1, арк.с. 130 зворот) 82 044 671,94 грн, 31.12.2023 року (т.с. 1, арк.с. 131 зворот) 52 334 449,74 грн, 31.01.2024 року (т.с. 1, арк.с. 132 зворот) 45 520 935,15 грн, 29.02.2024 року (т.с. 1, арк.с. 133 зворот) 13 564 012,90 грн, 31.03.2024 року (т.с. 1, арк.с. 134 зворот) 165 498 410,80 грн, 30.06.2024 року (т.с. 1, арк.с. 137 зворот) 64 113 709,66 грн.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору в частині порушення строку оплати отриманої електричної енергії із посиланням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення з відповідача 9 331 147,24 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 24.09.2021 між сторонам договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00413 за період листопад 2023 року - червень 2024 року, з яких : 2 277 366,86 грн 3% річних та 7 053 780,38 грн інфляційні втрати (розрахунок ціни позову долучений до матеріалів справи, т.с. 1, арк.с. 6-10).

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Покладення спеціальних обов`язків передбачене положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та постанови КМУ №483 від 05.06.2019, якою затверджене "Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії" (далі - Положення №483).

Цим Положенням визначено: загальносуспільний інтерес, для забезпечення якого на учасників ринку покладаються спеціальні обов`язки; зміст та обсяг спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії згідно з цим Положенням (далі - спеціальні обов`язки); учасників ринку, на яких покладаються спеціальні обов`язки; обсяг прав учасників ринку, на яких покладаються спеціальні обов`язки, необхідних для їх виконання; категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обов`язки; територію та строк виконання спеціальних обов`язків; джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається учасникам ринку, на яких покладаються спеціальні обов`язки.

Згідно з пунктом 4 Положення №483 спеціальні обов`язки покладаються на таких учасників ринку електричної енергії: виробників електричної енергії; постачальників універсальних послуг; гарантованого покупця; операторів систем розподілу виключно в частині обов`язкового придбання технологічних витрат електричної енергії в порядку та на умовах, визначених цим Положенням; постачальника "останньої надії"; оператора системи передачі електричної енергії в частині придбання послуги із забезпечення безперебійного функціонування постачальника "останньої надії".

Відповідно до пункту 5 Положення №483 до спеціальних обов`язків належить, зокрема:

- постачання електричної енергії побутовим споживачам постачальників універсальних послуг за фіксованими цінами, визначеними у додатку 3;

- надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуга постачальників універсальних послуг) за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг за примірною формою згідно з додатком 2 і відповідне прийняття та оплата послуг постачальників універсальних послуг гарантованим покупцем;

- надання гарантованим покупцем виробникам послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуга гарантованого покупця) за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем за примірною формою згідно з додатком 4 і відповідне прийняття та оплата послуг гарантованого покупця виробниками;

- придбання постачальниками універсальних послуг, що діють в торговій зоні "об`єднаної енергосистеми України", за результатами проведення електронних аукціонів у державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" стандартних продуктів BASE_М для постачання побутовим споживачам таких постачальників універсальних послуг в обсязі їх мінімального споживання електричної енергії в торговій зоні "об`єднаної енергосистеми України" за годину в аналогічному місяці попереднього року за ціною індекс РДН BASE в торговій зоні "об`єднаної енергосистеми України" ("бази") за період М-3, де М - розрахунковий місяць.

Згідно з вимогами пункту 7 Положення №483 виробники зобов`язані зокрема укласти з гарантованим покупцем договори про надання послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем (далі - договір 1); оплачувати своєчасно та у повному обсязі гарантованому покупцю вартість послуги гарантованого покупця.

Відповідно до пункту 8 Положення №483 гарантований покупець зобов`язаний зокрема укласти з виробниками договори 1 та з постачальниками універсальних послуг договори про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (далі - договір 2); оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед державним підприємством "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.

Згідно з пунктом 9 Положення №483 постачальники універсальних послуг зобов`язані зокрема здійснювати купівлю електричної енергії на електронних аукціонах за двосторонніми договорами, на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку електричної енергії в обсягах, що необхідні для постачання побутовим споживачам; укласти з гарантованим покупцем договір 2.

Виконання спеціальних обов`язків, передбачених цим Положенням, повинне забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на їх виконання; джерелами фінансування витрат виробників за виконання спеціальних обов`язків є відповідна компенсація, порядок здійснення якої визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 16 Положення №483).

Отже, Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України встановлює спеціальний механізм взаємовідносин учасників ринку електричної енергії, у тому числі "виробників електричної енергії", "постачальників універсальних послуг" та "гарантованого покупця", а саме шляхом укладення між ними окремих відповідних договорів у схемі відносин:

- "виробник" - "гарантований покупець" - договір про надання послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем (за формою, наведеною у додатку № 4);

- "гарантований покупець" - "постачальник універсальних послуг" - договір про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (за формою, наведеною у додатку № 2);

- "виробник" - ДП "НАЕК "Енергоатом" - "постачальник універсальних послуг" - договір щодо придбання за результатами проведення електронних аукціонів стандартних продуктів BASE_М для постачання побутовим споживачам.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За загальними приписами ч.1 ст.509, ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії (пункт 68 частини першої статті 1).

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов`язується оплатити прийняту енергію (частина 1 статті 275 Господарського кодексу України), а за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (статті 654 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що зобов`язання, які виникли між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та ТОВ "Полтаваенергозбу", носять характер купівлі-продажу.

Як зазначалось раніше, між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та ТОВ "Полтаваенергозбут" укладено договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00413 від 24.09.2021 року.

ТОВ "Полтаваенергозбут" визнане "постачальником універсальної послуги".

Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" - "постачальник універсальної послуги" - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги (пункт 67 частини першої статті 1), а універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (частина перша статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Отже, передбачений умовами договору №65-150-SD-21-00417 статус ТОВ "Полтаваенергозбут" - "постачальника універсальної послуги" стосується лише прав та обов`язків сторін стосовно обов`язковості продажу електричної енергії її виробником, а тому у незалежності від наведеного статусу, ТОВ "Полтаваенергозбут" виступає за договором лише покупцем електричної енергії, тобто має договірний статус покупця.

На виконання умов договору ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в період з листопада 2023 року по червень 2024 року постачало електричну енергію відповідачу за первісним позовом, проте останній взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманої електричної енергії не виконав, чим порушив приписи як договірних умов, так і положень діючого законодавства.

Як вбачається з роздруківки електронної інформаційної довідки АТ "Ощадбанк" №77/4-09/31670/2025 від 18.03.2025 (т.с. 1, арк.с. 138-140) за період з 01.10.2023 по 28.02.2025 та виписки по рахунку АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в АТ "Укрексімбанк" ТОВ "Полтаваенергозбут" сплатило вартість поставленої електричної енергії з порушенням строків оплати товару.

Обставини щодо укладання та виконання (в т.ч. обсягів поставленої електричної енергії, ціни електричної енергії, розміру заборгованості та термінів прострочення платежів за електричну енергію) учасниками справи визнаються.

Відповідно до п. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, враховуючи приписи п. 1 ст. 75 ГПК України, зазначені вище обставини, які визнаються учасниками справи не доказуються при розгляді даної справи.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

З огляду на прострочення відповідачем внесення оплати придбаної електричної енергії, позивач просить стягнути з відповідача 2 277 366,86 грн 3% річних та 7 053 780,38 грн інфляційних втрат.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3 % річних у розмірі 2 277 366,86 грн за період з 22.11.2023 по 13.06.2024 (з урахуванням моменту виникнення у відповідача обов`язку з оплати електричної енергії за кожний місяць окремо, враховуючи передбачену умовами Договору поетапність здійснення платежів, а також проведені відповідачем проплати), вважає його математично правильним, обґрунтованим та здійсненим відповідно до вимог чинного законодавства.

В частині стягнення інфляційних втрат суд зазначає наступне

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке, касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду виклала такий правовий висновок: "Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків".

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних втрат у розмірі 7 053 780,38 грн за період з 22.11.2023 по 13.06.2024 (з урахуванням моменту виникнення у відповідача обов`язку з оплати електричної енергії за кожний місяць окремо, враховуючи передбачену умовами Договору поетапність здійснення платежів, а також проведені відповідачем проплати), вважає його правильним, обґрунтованим та здійсненим відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом не оцінюються як правомірні доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно визначеного положенням про ПСО порядку розрахунків між учасниками ринку електричної енергії, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, який, на думку ТОВ "Полтаваенеогозбут", полягає у здійсненні оплати купленої електричної енергії за договором виключно за рахунок коштів, отриманих ним від іншого учасника Державного підприємства "Гарантований покупець", з огляду на наступне.

Так, положення про ПСО встановлює спеціальний механізм взаємовідносин учасників ринку електричної енергії, у тому числі виробників електричної енергії, постачальників універсальних послуг та Гарантованого покупця шляхом укладення між ними окремих відповідних договорів у схемі відносин.

Враховуючи, що між позивачем та відповідачем укладено договір відповідно до норм положення про ПСО, а тому вони повинні дотримуватися положень постанови у частині встановлених для них прав та обов`язків, зокрема обов`язку АТ "НАЕК "Енергоатом", як виробника, продати електричну енергію та кореспондуючого обов`язку у ТОВ "Полтаваенергозбу" купити її та оплатити.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умови пункту 6 додаткових угод до договору № 65-150-SD-21-00413 відповідають пункту 6 додаткової угоди примірного договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг, затвердженого рішенням Аукціонного комітету з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, яке оформлене протоколом №28 від 21.09.2021. Зокрема, за цим пунктом оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати; для кожного розрахункового місяця постачальник універсальних послуг здійснює оплату за куплену електричну енергію наступним чином:

- за 2 банківські дні до розрахункового місяця - у розмірі 20 % вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 4 числа розрахункового місяця - у розмірі 20 % вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 10 числа розрахункового місяця - у розмірі 20 % вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 16 числа розрахункового місяця - у розмірі 20 % відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 22 числа розрахункового місяця - у розмірі 20 % вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці.

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

Отже, сторони за взаємною згодою у договорі чітко встановили строки внесення відповідачем плати за придбану електричну енергію.

При цьому, ТОВ "Полтаваенергозбут" посилається на те, що у схемі договірних відносин між "виробником", "гарантованим покупцем" та "постачальником універсальних послуг" існує певна синхронність виконання ними взятих на себе грошових зобов`язань.

Відповідну синхронність ТОВ "Полтаваенергозбут" вважає послідовністю дій у ланцюгу здійснення грошових розрахунків. На думку відповідача за первісним позовом, у такому ланцюгу спочатку кошти перераховує "виробник" "гарантованому покупцю", у подальшому "гарантований покупець" кошти перераховує "постачальнику універсальних послуг" і лише потім "постачальник універсальних послуг" перераховує кошти "виробнику".

Проте, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем не надано суду жодних доказів наявності залежності здійснення ним оплати за договором від дій інших учасників, які також виконують спеціальні обов`язки.

Договір не містить умов щодо джерел коштів, які приймають участь у ланцюгу фінансових зобов`язань учасників ринку електричної енергії при виконанні спеціальних обов`язків за наведеним Положенням з метою дотримання відповідної синхронності руху коштів. Тобто, вони не містять вказівки на те, що при виконанні договірних зобов`язань сторони використовують лише ті кошти, які надійшли від попереднього їх платника у ланцюгу взаємних розрахунків.

Постанова КМУ №483 від 05.06.2019, затверджене нею Положення та Примірні договори для забезпечення загальносуспільних інтересів установлюють лише механізм організації договірних відносин між учасниками ринку електричної енергії, але безпосередньо не визначають джерел розрахунків (джерел надходження коштів: безпосередньо від іншого учасника передбаченої схеми відносин чи інших джерел за результатами власної господарської діяльності), які існують у межах таких договірних відносин, у тому числі і для "постачальників універсальних послуг", з огляду на що Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" зобов`язане сплачувати вартість отриманої електричної енергії незалежно від джерела надходження коштів та без огляду на їх надходження від попереднього учасника у ланцюгу взаємних розрахунків.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.09.2024 по справі №918/1304/23, у постанові Верховного суду від 28.01.2025 №902/1511/23, у постанові Верховного суду від 12.02.2025 №909/1083/23, у постанові Верховного суду від 27.03.2025 №910/17256/23.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача щодо залежності виконання ТОВ "Полтаваенергозбут" своїх зобов`язань з оплати електричної енергії за договором від виконання Гарантованим покупцем своїх зобов`язань перед ТОВ "Полтаваенрегозбут", яке в свою чергу залежить від виконання зобов`язань позивача перед Гарантованим покупцем, оскільки доводи стосовно розповсюдження на спірні правовідносини певного порядку руху коштів при виконанні зобов`язань за договором є помилковими.

Водночас, на час дії воєнного стану учасники ринку електричної енергії, на яких покладені спеціальні обов`язки, зобов`язані забезпечити виконання вимог наказу та інших нормативно-правових актів, що регулюють купівлю-продаж електричної енергії (пункт 1 Наказу Міністерства енергетики України від 21.03.2022 №132 "Про забезпечення купівлі-продажу електричної енергії постачальникам універсальних послуг в особливий період").

За змістом наказу:

- ДП "НАЕК "Енергоатом" повинне спрямовувати кошти до ДП "Гарантований покупець" в оплату заборгованості за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем за певний період та у конкретній сумі;

- ДП "Гарантований покупець" протягом одного робочого дня повинне спрямовувати постачальником універсальних послуг отримані згідно з пунктом 1 цього алгоритму кошти за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг;

- Постачальники універсальних послуг протягом одного робочого дня з дати отримання кожного платежу від ДП "Гарантований покупець" згідно з пунктом 2 цього алгоритму повинне спрямувати до ДП "НАЕК "Енергоатом" отриману суму коштів за куповану електричну енергію за певний період постачання у певній сумі.

У подальшому Міністерство енергетики України вносило зміни та доповнення до Наказу №132 від 21.03.2022, а саме наказами № 173 від 09.05.2022, № 180 від 23.05.2022, №214 від 23.06.2022, № 291 від 26.08.2022, № 334 від 29.09.2022, № 339 від 30.09.2022, № 391 від 18.11.2022, № 17 від 17.01.2022, № 22 від 24.01.2023, № 43 від 08.02.2023, № 90 від 10.03.2023, № 181 від 29.05.2023, № 214 від 10.07.2023, № 231 від 28.07.2023, № 259 від 30.08.2023, № 295 від 04.10.2023, в яких передбачалися суми та об`єми розрахунків між учасниками ринку.

Таким чином, наведеними наказами визначалися суми коштів, які виділялися для здійснення розрахунків між сторонами, а також встановлювався обов`язок перерахувати ці кошти у визначені терміни (фактично негайно: постачальники універсальних послуг протягом одного робочого дня з дати отримання кожного). Проте, ними не встановлювалися інші строки оплати за укладеними між виробником та постачальниками універсальних послуг договорами купівлі-продажу електричної енергії.

Відтак, наказами урегульовувались правовідносини щодо обов`язкового перерахування ТОВ "Полтаваенергозбут" отриманих коштів від ДП "Гарантований покупець" протягом одного робочого дня з дати отримання кожного платежу. Але, цей обов`язок не виключає його обов`язку з оплати іншої суми вартості придбаної електричної енергії у визначений договором строк, оскільки наказами не змінювалися джерела надходження коштів для оплати вартості електричної енергії та не встановлювалися умови, які б ставили у залежність сплату отриманої електричної енергії АТ "НАЕК "Енергоатом" від надходження коштів безпосередньо від ДП "Гарантований покупець".

Отже, накази Міністерства енергетики України не змінювали строки виконання сторонами зобов`язань за договором № 65-150-SD-21-00413, а тому ТОВ "Полтаваенергозбут" повинне сплачувати кошти у відповідності до договірного графіку та розміру.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.09.2024 по справі №918/1304/23.

Як зазначалось судом у описовій частині цього рішення у відзиві на позов відповідач заявив клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних нарахувань.

У запереченнях на відзив позивач стверджує, що визначені Цивільним кодексом України три проценти річних суд не може зменшити, оскільки це законодавчо встановлений розмір, а правовий висновок Верховного Суду щодо права суду зменшувати проценти річних, нараховані згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, нижче ніж три проценти річних відсутній.

При вирішенні клопотання відповідача суд виходив з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Таким чином, розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22, від 24.01.2024 у справі № 917/991/22, від 01.10.2024 у справі №910/18091/23 та від 05.11.2024 у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 712/4975/22.

Так, у постановах від 05.10.2023 у справі №904/4334/22, від 23.11.2023 у справі №917/991/22, від 01.10.2024 у справі №910/18091/23 Верховний Суд зазначив, що ураховуючи правову природу інфляційних втрат, інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню за клопотанням боржника (на підставі статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України), оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати.

Інфляційні втрати входять до складу основного боргу, а чинне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг, тому не може бути зменшено розмір або звільнено від сплати інфляційних втрат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

За викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення означеного клопотання відповідача.

При цьому суд в силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 277 366,86 грн 3% річних та 7 053 780,38 грн інфляційних втрат підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду згідно платіжної інструкції № 527 від 28.04.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 111 973,77 грн (т.с. 1, акр.с. 145).

Зарахування судового збору у розмірі 111973,77 грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується довідкою (т.с. 1, акр.с. 147).

Пунктом 2 ч. 1 ст.129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 111 973,77 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (вул. Панянка, буд. 65Б, м. Полтава, 36022, ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3,м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 42041573) 2 277 366,86 грн три проценти річних, 7 053 780,38 грн інфляційних втрат та 111 973,77 грн судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписано 10.11.2025 року (після виходу судді з відпустки та проходження навчання 07.11.2025 у НШСУ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик