ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2025 р. м. Рівне Справа № 918/944/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія трейд"

до відповідача Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод"

про стягнення 215 120,84 грн. інфляційних втрат та 3% річних

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" про стягнення 215 120,84 грн., з яких 168 983,11 грн. інфляційні втрати та 46 137,73 грн. 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що унаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло з договору поставки за № 01/12/2023/1 від 01 грудня 2023 року, дійсність якого підтверджується рішенням суду від 29 липня 2024 року у справі 918/613/24, відбулося знецінення грошових коштів, які підлягають стягненню на користь позивача як основна заборгованість за договором у розмірі 1 216 444 гривні 09 копійок. Тому позивач нарахував передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідач відзиву на позов не подав. Вимог не заперечив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 15.10.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 05 листопада 2025 р. на 10:15 год.

04 листопада 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія трейд" адвоката Бевз Тетяни Сергіївни надійшло клопотання про долучення доказів підтвердження витрат на правову допомогу.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 05.11.2025 року не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія трейд" адвоката Бевз Тетяни Сергіївни надійшло клопотання від 05.11.2025 про розгляд справи без її участі за наявними у справі доказами.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України). Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі доказами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

01 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" Постачальник) та Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" (Покупець) укладено Договір поставки № 01/12/2023/1, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених Договором Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця зернові та олійні культури (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити Товар у строки і на умовах, що передбачені цим Договором та специфікаціями, що є додатками до Договору та його невід`ємними частинами (п. 1.1. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що вартість однієї тони Товару на кожну конкретну партію Товару вказана в специфікаціях чи видаткових накладних. Сторони домовилися, що з моменту досягнення усіх домовленостей стосовно вартості Товару, вона не може змінюватися в бік зменшення. Точна вартість кожної партії Товару визначається у видатковій накладній по факту кожної поставки (п. 3.2. Договору). Оплата Товару проводиться в українських гривнях, шляхом банківського переказу на поточний рахунок Постачальника, Можлива часткова або повна попередня оплата Товару. У специфікаціях Сторони можуть погодити інший порядок розрахунків (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.6. Договору загальна ціна Товару за Договором (дорівнює загальній вартості Товару, яка зазначається у видаткових накладних, згідно яких зроблена поставка Товару протягом строку дії Договору.

Постачальник зобов`язується здійснювати поставку кожної партії Товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. Датою поставки Товару та перехід права власності відбувається в момент його передачі, що оформлюється видатковою накладною та іншими супроводжуючими документами.

Відповідно до пункту 5 Договору сторони визначили, що обов`язки Постачальника: передати Покупцеві Товар, на умовах цього Договору; обов`язки Покупця: прийняти Товар, що відповідає умовам Договору; оплатити Товар згідно з умовами визначеними в Договорі та специфікаціях в повному обсязі.

3а невиконання та/або неналежне виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 1 Додатку № 2 від 11 грудня 2023 року до Договору зазначено, що Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийнятті та оплатити вказаний нижче Товар у строки і на умовах, передбачених Договором та даною специфікацією. Постачальник зобов`язується поставити наступний Товар: кукурудза некласна 770 т. ціна однієї тони 4 900 грн. 00 коп.; загальна вартість Товару 3 773 000 грн. 00 коп.

Згідно з п. 2 Додатку № 2 від 11 грудня 2023 року до Договору, Поставка цієї партії Товару має бути здійснена у термін до 25 грудня 2023 року. Поставка здійснюється транспортом Постачальника до пункту розвантаження, який знаходиться за адресою: с. Зірне, вул. Зірненська 7, Берсзпівського району. Рівненської області.

Відповідно до п. 3 Додатку № 2 від 11 грудня 2023 року, Покупець зобов`язується оплатити дану партію Товару в повному обсязі в термін до 25 грудня 2023 року.

На виконання умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" виконало свої зобов`язання в повному обсязі та поставлено 770 т. кукурудзи некласної та підтверджується видатковими накладними, однак відповідач виконав свої зобов`язання не в повному обсязі, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив оплату за Товар, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості перед позивачем в розмірі 1 216 444 грн. 09 коп.

Отже, на виконання умов договору позивачем поставлено продукцію на загальну суму 3 773 000 грн. 00 коп., проте оплата відповідачем не здійснена у повному розмірі, що є порушенням умов договору зі сторони замовника в частині оплати.

Позивач, з метою захисту свого порушеного права відповідачем, звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовними вимогами до Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором поставки за №01/12/2023/1 від 01 грудня 2023 року, а також про стягнення штрафних санкцій та інфляційних втрат, унаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання, за період часу, починаючи з 26 грудня 2023 року по 17 червня 2024 року.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2024 року (єдинийунікальний номер справи: 918/613/24), яке набрало законної сили 22 серпня 2024 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" кошти за неналежне виконання договору поставки за №01/12/2023/1 від 01 грудня 2023 року,: 1 216 444 грн 09 коп. основної заборгованості, 17 450 грн 63 коп. трьох процентів річних, 24 518 грн. інфляційних втрат, 167 692 грн 91 коп. пені, 243 288 грн 82 коп. штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №909/948/18).

29 листопада 2024 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Восінською Інною Анатоліївною відкрито виконавче провадження за № 76642742 з примусового виконання судового наказу Господарського суду Рівненської області у справі за №918/613/24.

Проте, станом на час подання цього позову, вказане вище судове рішення залишається невиконаним, а грошове зобов`язання продовжує існувати.

Унаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло з договору поставки за № 01/12/2023/1 від 01 грудня 2023 року, дійсність якого підтверджується рішенням суду від 29 липня 2024 року у справі №918/613/24, відбулося знецінення грошових коштів, які підлягають стягненню на користь позивача як основна заборгованість за договором у розмірі 1216444 гривні 09 копійок.

Тому позивач звернувся до господарського суду, на підставі ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахував 168 983,11 грн. інфляційні втрати та 46 137,73 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2024 року у справі №918/613/24 стягнуто розмір інфляційних втрат та нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання за період часу, починаючи з 26 грудня 2023 року по 17 червня 2024 року.

У даному позові позивач інфляційні втрати та 3% річних (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України) нараховує на основну суму заборгованості за договором поставки за №01/12/2023/1 від 01 грудня 2023 року, у період з 18 червня 2024 року по 22 вересня 2025 року. За обрахунками позивача інфляційні втрати становлять 168 983 грн 11 коп., 3% річних становлять 46137 грн 73 коп.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

За приписами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cаме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №910/5587/19.

Отже чинне законодавство не пов`язує наявність судових рішень про стягнення заборгованості з припиненням грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Рівненської області від 29 липня 2024 року у справі №918/613/24, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних на основну суму заборгованості за договором поставки за №01/12/2023/1 від 01 грудня 2023 року, у період з 18 червня 2024 року по 22 вересня 2025 року. За обрахунками позивача інфляційні втрати становлять 168 983 грн 11 коп., 3% річних становлять 46 137 грн 73 коп.

Відповідачем не надано суду своїх заперечень щодо заявлених позивачем вимог. Також не надано доказів сплати основної суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доданий позивачем до позову, судом перевірено і визнано обґрунтованим, а їх розмір є доведеним залученими позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку відповідача.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" до відповідача Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" про стягнення 215 120,84 грн., з яких 168 983,11 грн. інфляційні втрати та 46 137,73 грн. 3% річних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2 581,45 грн. та 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач не надав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача.

На підставі ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

У той же час, у позовній заяві представник позивача просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

Статтею 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано: договір про надання правничої допомоги від 22.09.2025, укладений між Адвокатським бюро "Тетяни Бевз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд", ордер на надання правничої допомоги від 13.10.2025, Акт приймання-передачі наданих послуг від 13.10.2025.

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Згідно п.1.1. Договору КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ БЮРО приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

За умовами розділу 2 Договору "ОБОВ`ЯЗКИ АДВОКАТСЬКОГО БЮРО", АДВОКАТСЬКЕ БЮРО, серед іншого, на підставі звернення КЛІЄНТА, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої допомоги: Приймає участь в підготовці та юридичному оформленню необхідних документів у господарській за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛІЯ ТРЕЙД» до Державного підприємства «ЗІРНЕНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» про стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій за час неналежного виконання грошового зобов`язання; Представляє у встановленому порядку інтереси КЛІЄНТА в усіх органах, незалежно від форми власності та організаційно-правової форми; У випадку виникнення судового спору здійснює представництво інтересів у судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах усіх інстанцій; Працівники АДВОКАТСЬКОГО БЮРО та/або адвокати, (виступаючи як Представники), здійснюють, у встановленому законом порядку представництво прав та захист законних інтересів КЛІЄНТА з усіма правами та обов`язками, передбаченими відповідним процесуальним законодавством; Узагальнює та аналізує: практику розгляду судових та інших справ; надає КЛІЄНТУ пропозиції щодо усунення виявлених недоліків; Надає консультації, висновки, роз`яснення з правових питань, що виникають у КЛІЄНТА в процесі здійснення діяльності; Інформує КЛІЄН ТА, на його запит, про зміни в законодавстві.

Згідно розділу 4 Договору "ПОРЯДОК ЗДІЙСНЕННЯ РОЗРАХУНКІВ" правничу допомогу, що надається АДВОКАТСЬКИМ БЮРО, КЛІЄНТ оплачує у розмірі 30 000 грн., шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Адвокатського бюро протягом 30 днів з моменту ухвалення рішення по суті справи. Розмір оплати може бути збільшено за взаємною згодою сторін. Співробітники АДВОКАТСЬКОГО БЮРО надають правничу допомогу, передбачену умовами даного Договору, КЛІЄНТУ в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 9-00 годин до 18-00 годин у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України. Сума, вказана в п.4.1. даного Договору є гонораром АДВОКАТСЬКОГО БЮРО за надання правничої допомоги та поверненню не підлягає.

13 жовтня 2025 між Адвокатським бюро "Тетяни Бевз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" підписано та скріплено печатками Акт приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 30 000,00 грн.

Підписавши та скріпивши печаткою вказаний акт, сторони засвідчили відсутність жодних претензій та зауважень щодо наданих послуг.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу частини 4 статті 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У частині 4 статті 129 ГПК України закріплено загальне правило розподілу судових витрат.

Проте у частині 5 наведеної норми ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 ГПК України.

Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

З огляду на викладене, враховуючи категорію складності справи, розумну необхідність витрат для даної справи у суді, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг та ціну позову, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру гонорару, на переконання суду, справедливою є компенсація витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 30000,00 грн, у зв`язку з чим заява позивача про компенсацію витрат на правову допомогу підлягає задоволенню.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237- 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Зірненський спиртовий завод" (34609, с. Зірне, вул. Зірненська, 7, код. 00375036) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (35500, м. Радивилів, вул. Кременецька, 52, код. 41155095) 168 983 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 11 коп. інфляційних втрат, 46 137 (сорок шість тисяч сто тридцять сім) грн. 73 коп. 3% річних, 2 581 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят одну) грн. 45 коп. судового збору, 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 05 листопада 2025 року.

Суддя Бережнюк В.В.