УХВАЛА

07 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/6530/24

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Бенедисюка І.М. (головуючого), Васьковського О.В., Вронської Г.О., Дроботової Т.Б., Кібенко О.Р., Малашенкової Т.М., Чумака Ю. Я.,

перевіривши наявність підстав для прийняття до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду

за касаційною скаргою керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025

у справі за позовом керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі: 1) Міністерства оборони України, 2) Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкос Лайн»

про визнання недійсними договорів в частині та стягнення 790 410,45 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернувся до суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міноборони, позивач-1) та Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , позивач-2) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкос Лайн» (далі - ТОВ «Інкос Лайн», відповідач), у якій просив визнати недійсними пункти 4.2 укладених між ТОВ «Інкос Лайн» та ВЧ НОМЕР_1 договорів про закупівлю товарів за кошти Державного бюджету України від 24.05.2022 № 7 та від 04.07.2022 № 18 в частині включення до ціни вказаних правочинів суми ПДВ; стягнути з ТОВ «Інкос Лайн» на користь ВЧ НОМЕР_1 кошти в сумі 790 410,45 грн, з яких: 701 595,77 грн - безпідставно сплачена ВЧ НОМЕР_1 сума ПДВ за спірними договорами, 58 199,81 грн - інфляційні втрати та 30 614,87 грн - 3 % річних.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону зазначає, що Управління Південного офісу Державної аудиторської служби в Миколаївській області склало акт № 15-14-11/3 за результатом проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ВЧ НОМЕР_1 за період з 01.01.2022 до 31.12.2022, яким встановило порушення вимог приписів постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 178) (господарські операції за спірними договорами не були предметом дослідження Державної аудиторської служби). На думку прокурора, до ціни спірних договорів безпідставно були включені суми ПДВ у розмірі 556 598,97 грн та 144 996,80 грн, що, відповідно, зумовлює існування підстав для визнання недійсними в судовому порядку цих договорів у частині включення ПДВ до загальної ціни договору та, як наслідок, для повернення покупцю на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) безпідставно набутих відповідачем коштів у загальному розмірі 701 595,77 грн.

1.3. Керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону також зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 , як сторона спірних договорів, та Міноборони, на яке покладено функції з контролю за ефективністю використання фінансових ресурсів військових частин, не вжили достатніх заходів для повернення безпідставно сплачених бюджетних коштів, а тому прокурор в інтересах держави звернувся з цим позовом до суду.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Господарський суд міста Києва рішенням від 12.12.2024 у справі № 910/6530/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025, позов керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі ВЧ НОМЕР_1 до ТОВ «Інкос Лайн» про визнання недійсними договорів у частині та стягнення 790 410,45 грн залишив без розгляду; відмовив у задоволенні позовних вимог керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міноборони до ТОВ «Інкос Лайн» про визнання недійсними договорів у спірній частині та стягнення 790 410,45 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (далі - прокурор, скаржник) звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 у справі № 910/6530/24, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Узагальнені доводи касаційної скарги

4.1. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником визначено пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені із застосуванням норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

4.2. На думку скаржника, під час ухвалення оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, а саме статті 2, 7, 11, 73, 76 - 79, 86, 236, 237, 277 ГПК України, неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України (далі - ПК України), постанови КМУ № 178, статті 1212 ЦК України, а також статті 17 Конституції України, статті 1, 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» (далі - Закон № 1934-XII), статей 1, 3, 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» (далі - Закон № 1076-XIV), статей 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» в їх системному взаємозв`язку з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), статті 53 ГПК України, а також не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах:

- Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 520/8065/19, Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 910/20125/23, від 18.09.2024 у справі № 916/3864/23, від 07.08.2024 у справі № 916/2914/23, від 23.05.2024 у справі № 911/1870/23, від 14.11.2023 у справі № 910/2416/23, від 21.06.2023 у справі № 369/5244/20 та від 12.03.2025 у справі № 278/1999/17 (в частині наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державних організацій (установ);

- Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 926/1172/18, від 28.01.2020 у справі № 924/1208/18, від 05.02.2019 у справі № 911/248/16 (в частині наявності підстав для захисту господарським судом цивільного права чи охоронюваного законом інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорення);

- Верховного Суду від 10.04.2025 у справі № 910/15473/23, від 17.09.2024 у справі № 915/1377/23, від 10.09.2024 у справі № 922/4055/23, від 28.05.2024 у справі № 910/12151/23, від 23.05.2024 у справі № 911/1870/23, від 24.10.2024 у справі № 914/2694/23, від 14.11.2023 у справі № 910/2416/23, від 10.02.2022 у справі № 916/707/21 (щодо застосування положень підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України, постанови КМУ № 178 та статті 1212 ЦК України).

5. Позиція інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Інкос Лайн» просить суд касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5.2. Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу до Суду не надходили.

6. Підстави передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата)

6.1. Верховний Суд ухвалою від 15.09.2025 відкрив касаційне провадження у справі № 910/6530/24 за касаційною скаргою прокурора на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

6.2. Відповідно до ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2025, справу № 910/6530/24 за касаційною скаргою прокурора на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 передано на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.07.2025 у справі № 910/4017/24, що приймалася колегією суддів з іншої палати про те, що військова частина Збройних сил України не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, а є суб`єктом господарської діяльності.

6.3. Колегія суддів, передаючи цю справу на розгляд об`єднаної палати, не погоджується з вказаними вище висновками Верховного Суду, оскільки вважає, що:

- військові частини, як структурні підрозділи Збройних Сил України, в особі їх командирів, які складають військове командування Збройними Силами України, мають публічно-владні управлінські функції, особливо у період воєнного стану, які відносять їх до органів військового управління та надають їм статусу суб`єкта владних повноважень;

- військові частини можуть здійснювати обмежену господарську діяльність, в тому числі, з оборонних закупівель, пов`язану із закупівлею товарів, робіт і послуг оборонного призначення. Проте, вступ військової частини в цивільні, господарські відносини, як і будь-якого іншого органу державної влади, не позбавляє її статусу органу військового управління та статусу суб`єкта владних повноважень;

- військові частини Збройних Сил України є учасниками бюджетного процесу, а саме, розпорядниками бюджетних коштів за відповідними бюджетними призначеннями та асигнуваннями, тобто суб`єктами, які розпоряджаються бюджетними коштами. Вказане свідчить про виконання військовими частинами публічно-владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень як суб`єкта владних повноважень.

6.4. Колегія суддів зазначила, що у цій справі ВЧ НОМЕР_1 , реалізуючи надану бюджетну компетенцію щодо раціонального, ощадливого та ефективного використання державних фінансів, діяла не як приватний суб`єкт господарювання, а реалізовувала державну політику, репрезентуючи в господарських правовідносинах державний як приватний, так і публічний інтерес. ВЧ НОМЕР_1 уклала оспорювані договори як замовник - розпорядник бюджетних коштів.

6.5. Отже, на думку колегії суддів, зазначене дає підстави вважати, що: укладаючи та здійснюючи оплату за оспорюваним договором, військова частина фактично використовувала кошти державного бюджету; військова частина у спірних правовідносинах реалізовувала делеговані їй владні повноваження з розпорядження і використання бюджетними коштами; військова частина, зокрема, здійснює функції захисту конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом; участь у здійсненні заходів правового режиму воєнного стану; участь у виконанні завдань територіальної оборони; оборона важливих державних об`єктів, спеціальних вантажів тощо. Нераціональне використання бюджетних коштів в свою чергу свідчить про наявність саме публічного (державного) інтересу, а не приватного інтересу військової частини, тому має наслідком порушення фактично публічних інтересів (інтересів держави), оскільки військова частина є учасником бюджетного процесу та реалізує публічну функцію розпорядника бюджетних коштів.

6.6. Колегія суддів вважає, що у випадку наявності порушень державних інтересів у сфері використання військовою частиною бюджетних коштів прокурор може звернутись до суду з позовом в інтересах держави в особі такої військової частини, яке володіє майном на праві оперативного управління, створено не для отримання прибутку, а для виконання важливих функцій, визначених спеціальними законами, безпосередньо здійснює розпоряджання та використання бюджетними коштами. При цьому суд не повинен обмежуватись встановленням лише організаційно-правової форми такого суб`єкта та відносин власності (структурний тест), однак має також здійснити аналіз його діяльності, покладені на нього функції та встановити, чи є такий суб`єкт суб`єктом владних повноважень.

7. Мотиви, з яких виходить об`єднана палата

7.1. За приписами частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» основною функцією Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою є забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

7.2. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина шоста статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

7.3. Відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

7.3. Подібність правовідносин необхідно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

7.4. Правовідносини у справі № 910/4017/24, як і у справі № 910/6530/24, що переглядається, є подібними з огляду на тотожний склад учасників справ (за позовом прокуратури в інтересах держави в особі Міноборони та військової частини), предмет та підстави позовів (визнання недійсним пункту договору в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість та стягнення коштів), а також застосування норм права. Крім того, правові висновки, які викладені у справі № 910/4017/24, безпосередньо застосовані під час розгляду цієї справи (№ 910/6530/24), про що свідчить постанова апеляційного господарського суду.

7.5. Враховуючи наведене вище та те, що доводи, викладені в ухвалі Верховного Суду від 16.10.2025 у справі № 910/6530/24 щодо необхідності передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати, не є вочевидь неприйнятними, справа № 910/6530/24 підлягає прийняттю до розгляду об`єднаною палатою відповідно до частини другої статті 302 ГПК України.

7.6. Відповідно до частини третьої статті 301 ГПК України розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Керуючись статтями 234, 235, 301, 302, 314 ГПК України, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 910/6530/24 за касаційною скаргою керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025.

2. Призначити розгляд справи № 910/6530/24 у відкритому судовому засіданні на 21 листопада 2025 року о 12:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань № 203.

3. Явка учасників справи в судове засідання є необов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя О. Васьковський

Суддя Г. Вронська

Суддя Т. Дроботова

Суддя О. Кібенко

(зі збіжною окремою думкою)

Суддя Т. Малашенкова

Суддя Ю. Чумак