ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 Справа № 917/552/25

за позовною заявою керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області, вул. Гетьманська, 5, м. Самар, Дніпропетровська область, 51206,

в інтересах держави в особі:

1. Перещепинської міської ради, вул. Шевченка, 43, м. Перещепине, Самарівський район, Дніпропетровська область, 51220,

2. Відділу освіти Перещепинської міської ради, вул. Шевченка, 43, м. Перещепине, Самарівський район, Дніпропетровська область, 51220,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", Шлях Київ - Харків, корпус 134 км, Пирятинський район, Полтавська область, 37043

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС", вул. Каховська, 11 А, каб. 8, м. Запоріжжя, 69096, ,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВАКС ТРЕЙД", проспект Гагаріна, 4, кім. 45/1, м. Харків, 61010,

про розірвання договору та стягнення 331 600,60 грн заборгованості,

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Сьомкіна А. В.

Представники учасників справи:

від прокуратури: Нескородова Г.А.,

від позивачів: 1, не з`явилися, 2: Богданов М.Ю.

від відповідача: Голубок А. В.

від третіх осіб 1, 2: не з`явилися

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Керівник Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та Відділу освіти Перещепинської міської ради з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" про розірвання договору №3/10 від 03.10.2024 року та стягнення 331 600,60 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов зазначеного договору (вх. № 571/25).

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору №3/10 від 03.10.2024 року в частині поставки палива на суму 331 600,60 грн, сплачену позивачем на виконання вказаного договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу.

Також прокурор зазначив, що незначна кількість талонів було додана до позовної заяви помилково та в ціну позовних вимог вартість цих талонів не входить.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог прокуратурою надані наступні докази (копії): інформацію з сайту https prosoro.gov.ua., щодо проведення процедури закупівлі UA-2024-09-25-010642 а, договір №03/10 від 03.10.2024 року з додатками, платіжні інструкції №1042 від 14.10.2024 року, №1043 від 14.10.2024 року, №1057 від 24.10.2024 року, №1058 від 28.10.2024 року, видаткові накладні №Рн241008/006 від 08.10.2024 року, №Рн241021/001 від 21.10.2024 року, невикористані талони, акти фіксації факту відмови відпуску пального від 01.01.2025 року, від 07.01.2025 року, від 16.01.2025 року, від 04.02.2025 року, претензії вих. №42 від 16.01.2025 року, №115 від 06.02.2025 року, положення про відділ освіти Перещепинської міської ради, витяги з ЄДРЮОФОПГФ відносно позивачів та відповідача, лист на адресу керівника Новомосковської окружної прокуратури вих. №162 від 18.02.2025 року, лист Самарівської окружної прокуратури на адресу Перещепинської міської ради вих. № 62-93ВИХ-25 від 26.02.2025 року, лист Відділу освіти Перещепинської міської ради на адресу Новомосковської окружної прокуратури вих. №207 від 04.03.2025 року (з додатками - фіскальними чеками, що підтверджують видачу пального на АЗС), лист відділу освіти Перещепинської міської ради на адресу керівника Новомосковської окружної прокуратури вих. №213 від 05.03.2025 року, лист Самарівської окружної прокуратури на адреси позивачів вих. №62-1203ВИХ-25 від 13.03.2025 року, специфікацію №0001/0001116-с відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0001/0001116 від 05.12.2023 року.

Відповідач у відзиві на позов (вх. №4729 від 09.04.2025 року, створений у підсистемі "Електронний суд" 08.04.2025 року, а також №7607 від 09.06.2025 року (ідентичний тому, що поданий 09.04.2025 року) заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступне :

- відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем по договору 03/10 від 03.10.2024 року та поставив йому товар у передбачені договором строк, кількості та номенклатурі, і з боку позивача жодних претензій щодо отриманого за видатковими накладними №Рн241008/006 від 08.10.2024 року, №Рн241021/001 від 21.10.2024 року товару не було. Належне виконання договору №03/10 від 03.10.2024 року підтверджується оприлюдненим самим позивачем у загальному доступі на офіційному сайті з держзакупівель звітом про виконання договору про закупівлю;

- відповідачем буди поставлені талони бренду "АВІАС" на бензин А95 з номерами серії з 42 по 47 у кількості 6 штук номіналом по 10 л. (загалом на 60 л.) та з номерами серії з 64 по 78 у кількості 15 штук номіналом по 10 л. (загалом на 150 л.), а також на дизельне паливо з номерами серії з 44 по 48 у кількості 5 штук номіналом по 20 л. (загалом на 100 л.) та з номерами серії з 60 по 99 у кількості 40 штук номіналом по 20 л. (загалом на 800 л.)

- інші талони, копії яких на містяться в матеріалах справи, ТОВ"ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП"позивачу 2 не поставлялися. Вони були отримані позивачем 2 за умовами договору №0415-СК-Д від 20.11.2023 року від ТОВ "ІНКАМ ФІНАНС", а тому ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" не є належним відповідачем щодо стягнення заборгованості у цій частині вимог;

- акти фіксації відмови відпуску пального є неналежними доказами (позивач заправлявся на АЗС; вони не були направлені на адресу відповідача, тому у відповідач не було інформації щодо існування перешкод в отриманні пального; акти складені без ічасті представника відповідача);

- відсутні докази, що саме ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" відмовило позивачу у відпуску пального;

- оскільки у п. 9.1. спірного договору сторони чітко погодили, що договір №03/10 від 03.10.2024 року діяв до 31 грудня 2024 року, а із позовом про, зокрема, розірвання такого договору позивач звернувся 19.03.2025 року (тобто вже після припинення дії такого договору), тому така вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає;

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач надав наступні докази (копії): звіт про виконання договору про закупівлю UA-2024-09-25-010642-a, звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2024-09-25-010642-a, видаткову накладну №Рн241008/006 від 08.10.2024 року, специфікацію №241008/006-С до видаткової накладної №Рн241008/006 від 08.10.2024 року, експрес накладну №4464 від 10.10.2024 року, видаткову накладну №Рн241021/001 від 21.10.2024 року, специфікацію №241021/001-С до видаткової накладної №Рн241021/001 від 21.10.2024року, експрес накладну №3655 від 27.10.2024 року, бланк договору поставки ТОВ "ІНКАМ ФІНАНС", Договір №0415-СК-Д від 20.11.2023 року з додатком, звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2023-11-20-009091-a.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

19.03.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та Відділу освіти Перещепинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" про розірвання договору №3/10 від 03.10.2024 року та стягнення грошових коштів у розмірі 331 600,60 грн (вх. № 571/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025 справу № 917/552/25 розподілено судді Тимощенко О. М.

Суд ухвалою від 24.03.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив судове засідання у справі на 24.04.2025 року на 10 год. 30 хв. та встановив сторонам строки для подання заяв по суті.

Позивач 1 просив розглядати справу без його повноважного представника та зазначив про підтримку позовних вимог (вх. № 4493 від 03.04.2025 року, т. 1 а. с. 98, 99).

08.04.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС" (вул. Каховська, 11 А, каб. 8, м. Запоріжжя, 69096, ) та Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВАКС ТРЕЙД" (проспект Гагаріна, 4, кім. 45/1, м. Харків, 61010, ) (вх. № 4625).

09.04.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив із запереченнями проти задоволення позовних вимог, в прохальній частині якого зазначено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №917/552/25 (вх. №4729, т. 1 а. с. 118 - 124).

15.04.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача 2 надійшла відповідь на відзив із підтримкою позовних вимог (вх. № 4974 від 15.04.2025 року, т. 1 а. с. 145, 146), від прокуратури - заява із спростуваннями заперечень відповідача (вх. № 4985, т. 1 а. с. 151 - 152).

Ухвалою від 16.04.2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні 24.04.2025 року о 10:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №917/552/25.

18.04.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх. № 5185, т. 1 а. с. 163, 164).

У зв`язку з ввімкненням автоматизованої системи централізованого оповіщення "повітряна тривога" у м. Полтава та Полтавській області, засідання суду 24.04.2025 року не відбулося; ухвалою від 24.04.2025 року суд відклав судове засідання по справі №917/552/25 на 29.05.2025 року на 09 год. 00 хв. та забезпечив проведення вказаного засідання для представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів.

В судовому засіданні 29.05.2025 року суд задовольнив клопотання ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" та залучив до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС" (вул. Каховська, 11 А, каб. 8, м. Запоріжжя, 69096, ) та Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВАКС ТРЕЙД" (проспект Гагаріна, 4, кім. 45/1, м. Харків, 61010, ) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; зобов`язав прокуратуру та позивачів направити залученим третім особам копію позовної заяви з додатками та відповіді на відзив; зобов`язав відповідача направити залученим третім особам копію відзиву з додатками; встановив третім особам строк для подання пояснень щодо позову з урахуванням вимог ст. 168 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

25.09.2025 року протокольною ухвалою суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 23.06.2025 року до 09 год. 00 хв.

09.06.2025 року до суду від відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7607, т. 1 а. с. 194 - 200), що ідентичний поданому 09.04.2025 року (вх.№4729, т. а. с. 118 - 124)

У зв`язку з перебуванням судді Тимощенко О.М. у відпустці засідання суду 23.06.2025 року не відбулося.

Ухвалою від 21.07.2025 року суд призначив підготовче засідання по справі на 14.08.2025 року на 09:00 год. та забезпечив проведення судового засідання для представника відповідача - адвоката Голубка А. В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів.

13.08.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від прокуратури надійшла заява на виконання ухвали від 29.05.2025 року з доказами надсилання копії позовної заяви з додатками та відповіді на відзив на адреси третіх осіб (вх. № 10606, т. 1 а. с. 244 - 246).

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 14.08.2025 року судом оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні до 09.09.2025 року до 11:00 год.

02.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача 1 надійшла заява про розгляд справи без його уповноваженого представника та про підтримку позовної заяви у повному обсязі (вх. № 11295, т. 2 а. с. 12 - 14).

03.09.2025 року до суду від позивача 1 надійшла заява на виконання ухвали від 29.05.2025 року з доказами надсилання копії заяви про проведення засідання за відсутності учасника справи на адреси третіх осіб (вх. № 11332, т. 2 а. с. 17).

05.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача 2 надійшла заява на виконання ухвали від 29.05.2025 року з доказами надсилання копії відповіді на відзив на адреси третіх осіб (вх. № 11420, т. 2 а. с. 19, 20).

Протокольною ухвалою від 09.09.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначення справу до розгляду по суті на 14.10.2025 року на 09:00 год.

14.10.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло два ідентичних клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №13100, вх. № 13106, т. 2 а. с. 35, 36, 45, 46).

Протокольною ухвалою від 14.10.2025 року судом задоволено клопотання відповідача про відкладення судового засідання та призначено наступне судове засідання на 30.10.2025 року на 09 год. 30 хв.

27.10.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача 2 надійшла заява про вступ у справу представника (вх. № 13700, т. 2 а. с. 66) та заява про його участь в судовому засіданні 30.10.2025 року по справі № 917/552/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №13701, т. 2 а. с. 68).

Ухвалою від 28.10.2025 року суд задовольнив заяву представника позивача 2 - Богданова М. Ю. про його участь в судовому засіданні Господарського суду Полтавської області 30.10.2025 о 09:30 год. по справі № 917/552/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 30.10.2025 року прокурор та представник позивача 2 підтримали позовну заяву, представник відповідача заперечив проти її задоволення.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, за результатом проведення конкурентної процедури закупівлі UA-2024-09-25-010642-a (ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) між Відділом освіти Перещепинської міської ради (далі - позивач 2, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" (далі - відповідач, постачальник, ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП") 03.10.2024 укладено договір №03/10 (далі - договір, т. 1 а. с. 20 - 23)

У договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- постачальник зобов`язується у 2024 році передати у власність замовника: паливно-мастильні матеріали (бензин; дизельне паливо), (далі - товар), а замовник зобов`язується прийняти, оплатити вказаний товар у порядку та на умовах визначених договором. ДК 021:20-9: Нафта і дистиляти.

Бензин (А-95 в талонах);

Дизельне паливо (в талонах) (п. 1.1 договору);

- загальна кількість товару, що підлягає поставці (асортимент, марки) та ціна одиниці товару визначається у специфікації на поставку товару (Додаток № 1) (п. 1.2 договору);

- сума договору становить 474 120,00 грн (Чотириста сімдесят чотири тисячі сто двадцять гривень нуль копійок), в т.ч. ПДВ - 79 020,00 грн (п. 2.2 договору);

- оплата предмета закупівлі здійснюється у безготівковій формі при наявності відповідного бюджетного призначення, за кожну отриману партію талонів на паливо, згідно заявки замовника (п. 2.3 договору);

- замовник зобов`язаний оплатити партію одержаних-талонів на паливо протягом 7 (семи) робочих днів з дати підписання замовником накладної чи акту приймання - передачі (п. 2.4 договору);

- оплата наступних партій талонів на паливо замовником буде здійснюватись по факту одержання замовником кожної партії талонів протягом терміну дії договору (п. 2.5 договору);

- постачальник передає уповноваженому представнику замовника за адресою: 51220 , Україна, Дніпропетровська область, Новомосковський район м. Перещепине, вул. Шевченко, будинок 43 товар у власність замовника у вигляді талонів, що підтверджує право їх власника на отримання на АЗС учасника фіксованої кількості товару певного найменування і марки, які позначені на них (п. 4.1 договору);

- право власності на товар переходить від постачальника до замовника з дати передачі товару замовнику, що є датою підписання обома сторонами видаткових накладних на товар.

Постачальник обов`язково повинен мати автозаправні станції на території Перещепинської ОТГ Новомосковського району Дніпропетровській області та в кожній області України (крім окупованих територій) з цілодобовим режимом відпуску палива, без обмежень кількості (п. 4.2 договору);

- строк поставки товару - з дати укладання договору до 21.10.2024 року.

Постачальник зобов`язаний в строк до 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання від замовника заявки на поставку товару, передати замовнику однією партією указаний в заявці товар. Загальний обсяг товару, що поставляється за цим договором відповідно до поданих замовником заявок, повинен відповідати специфікації на поставку товару (Додаток № 1) (п. 4.3 договору);

- талони повинні бути номіналом 5, 10, 15, 20, літрів та мати термін дії - необмежений, або не менше 12 місяців з дати укладання договору з постачання товару, з можливістю безкоштовного подальшого обміну терміном не менше 24 місяців з дати взяття постачальником зобов`язань за цим договором. У разі зміни зовнішньої форми талонів, замовник (уповноважена особа замовника) здійснює обмін талонів у постачальника безпосередньо під час їх пред`явлення за місцем використання на таку саму кількість, того ж номіналу та такого ж асортименту без додаткової оплати замовником на інші (нової форми). Талони повинні бути єдиного зразка та містити назву або бренд АЗС, на яких буде здійснюватися відпуск палива та повинен співпадати з брендом АЗС (п. 4.4 договору);

- датою передачі товару вважається дата отримання талонів замовником і підписання уповноваженими представниками сторін накладної (п. 4.5 договору);

- замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений і прийнятий товар; зберігати чеки терміналів та чеки касового апарату, що формуються безпосередньо в момент фактичного отримання товарів з АЗС Довіреною особою (в разі порушення цього зобов`язання, при здійсненні звірки розрахунків між сторонами та/або здійсненні остаточних розрахунків між сторонами, замовник керується даними, що надаються постачальником) (п. 5.1 - 5.1.3 договору);

- замовник має право: контролювати поставку товарів відповідно до умов визначених цим договором; отримувати товари на АЗС постачальника; отримати скретч-картки/талони (бланки) в належному стані; передавати скретч-картки/талони (бланки) для одержання товарів довіреним особам замовника, які в такому випадку вважаються повноважними представниками замовника, що діють від імені останнього при здійснені операцій з скретч- картками/талонами (бланками) (п. 5.2 - 5.2.5 договору);

- постачальник зобов`язаний: забезпечити передачу товару замовнику в кількості за якістю і на умовах встановленими цим договором; забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника на визначених цим договором АЗС ( п. 5.3 - 5.3.3 договору);

- постачальник має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за переданий ним замовнику товар (п. 5.4.1 договору);

- цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до "31" грудня 2024 року, а в частині оплати отриманих товарів до їх повної оплати. Строк дії цього договору та строк виконання зобов`язань щодо передачі товару може бути продовжено у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в цьому договорі (п. 9.1 договору);

- додатки до договору: додаток №1 - специфікація; додаток №2 - перелік заправних станцій (п. 13.1, 13.2 договору).

Додатком 1 до договору - специфікацією (т. 1 а. с. 23 зворот) визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю (без ПДВ), суму з ПДВ, а саме: бензин у кількості 4 500 л. загальною вартістю 240 660,00 грн (з ПДВ), дизельне паливо у кількості 4 500 л. загальною вартістю 233 460,00 грн з ПДВ. Разом з ПДВ - 474 120,00 грн.

Відповідно до додатку №2 до договору перелік заправних станцій (АЗС) - АВІАС ПЛЮС - вул. Шевченка, 80 м. Перещепине (т. 1 а. с. 24).

На виконання умов договору відповідач передав позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 474 120,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №Рн241008/006 від 08.10.2024 року (52 680,00 грн) та №Рн241021/001 від 21.10.2024 року (421 440,000 грн) (підписані та скраплені печатками сторін) (т. 1 а. с. 29, 30).

Передачу талонів на паливно-мастильні матеріали також підтвердив відповідач, зазначивши, що вказані талони були направлені на адресу позивача 2 службою доставки ТОВ "Нова пошта". На підтвердження цього відповідач надав до суду копії видаткових накладних №Рн241008/006 від 08.10.2024 року (52 680,00 грн) та №Рн241021/001 від 21.10.2024 року (421 440,000 грн), специфікацій до договору №241008/006-С року та №241021/001-С, а також експрес накладних №4464 від 09.10.2024 року та №3655 від 26.10.2024 року (т. 1 а. с. 129 - 131).

В дотримання умов договору позивач здійснив повну оплату товару, що підтверджується платіжними інструкціями №1042 від 14.10.2024 року на суму 26 740,00 грн, №1043 від 14.10.2024 року на суму 25 940,00 грн, №1057 від 24.10.2024 року на суму 341 220,00 грн та №1058 від 28.10.2024 року на суму 80 220,00 грн (т. 1 а. с. 25 - 28).

Отже, відповідачем буди поставлені позивачеві 2 талони бренду "АВІАС" на бензин А95 з номерами серії з 42 по 47 у кількості 6 штук номіналом по 10 л. (загалом на 60 л.) та з номерами серії з 64 по 78 у кількості 15 штук номіналом по 10 л. (загалом на 150 л.), а також на дизельне паливо з номерами серії з 44 по 48 у кількості 5 штук номіналом по 20 л. (загалом на 100 л.) та з номерами серії з 60 по 99 у кількості 40 штук номіналом по 20 л. (загалом на 800 л.).

Як стверджує прокурор, з моменту укладення договору замовник отримав від постачальника паливо у вигляді 1 340 літрів дизельного палива та 1365 літрів бензину А95 на загальну суму 142 519,40 грн, що підтверджується фіскальними чеками (т. 1 а. с. 68 - 72).

Прокурор зазначає, що станом дату звернення до суду в позивача є залишок недоотриманого товару на загальну суму 331 600,60 грн.

В подальшому, позивач 2 не зміг отримати бензин та дизельне паливо на заправці відповідача (обумовленої договором) у зв`язку з відсутністю палива на АЗС, що підтверджується актами фіксації факту відмови відпуску пального від 01.01.2025 року, від 07.01.2025 року, від 16.01.2025 року та від 04.02.2025 року (т. 1 а. с. 44 - 47).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 2 направляв на адресу відповідача претензії щодо невиконання відповідачем умов договору щодо забезпечення наявності пального на визначеній АЗС або повернення замовнику коштів за оплачений та не отриманий товар (т. 1 а. с. 48 - 49), однак відповіді на них не отримав.

У зв`язку з викладеними обставинами відділ освіти Перещепинської міської ради звернувся з листом №162 від 18.02.2025 до Самарівської окружної прокуратури з проханням посприяти у вирішенні даної ситуації, оскільки фінансової можливості для забезпечення захисту і відновлення порушених майнових прав та інтересів у судовому порядку позивач 2 не має (т. 1 а. с. 63, 64).

Самарівська окружна прокуратура направила на адресу Перещепинської міської ради лист від 26.02.2025 №62-935вих-25 щодо направлення на адресу прокуратури необхідних документів. також у листі було повідомлено, що в разі не вжиття Відділом освіти Перещепинської міської ради та/або Перещепинською міською радою належних засобів захисту порушених інтересів територіальної громади, Самарівською окружною прокуратурою будуть вжиті відповідні заходи представницького характеру в порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" (т. 1 а. с. 65, 66).

Відділ освіти Перещепинської сільської ради у відповідь на звернення прокуратури направила на адресу прокуратури копії фіскальних чеків (вих. №207 від 04.03.2025 року, т. 1 а. с. 67-72).

05.03.2025 року за вих. №213 Відділ освіти Перещепинської міської ради направив на адресу прокурати лист з проханням вжити заходи щодо захисту прав та інтересів Перещепинської територіальної громади в особі відділу освіти Перещепинської міської ради шляхом звернення до суду в частині повернення коштів (т. 1 а. с. 73).

За наведених обставин, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" Самарівська окружна прокуратура надіслала Перещепинській міській раді та відділу освіти Перещепинської міської ради повідомлення від 13.03.2025 №62-1203вих-25 про пред`явлення позову до суду в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та відділу освіти Перещепинської міської ради для захисту інтересів територіальної громади, відновлення справедливості та забезпечення належного функціонування освітнього процесу (т. 1 а. с. 80).

Враховуючи відсутність реагування зі сторони відповідача на претензії позивача 2 та вважаючи права порушеними, керівник Самарівської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 4 ст.53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст.6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, 06.07.2021 у справі №911/2169/20, 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18).

Правовий висновок про те, що прокурор уповноважений звертатися до суду для захисту інтересів держави в суді в особі органу, до компетенції якого належить захист інтересів держави у відповідній сфері, у разі невиконання або неналежного виконання цим органом своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору, міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/11956/20.

У даному випадку прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та відділу освіти Перещепинської міської ради.

Обґрунтовуючи наявність порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором, останній вказав на те, що кошти, які були витрачені на придбання пального, є коштами територіальної громади, управління та контроль за використанням яких покладено безпосередньо на Перещепинську міську раду - орган, уповноважений державою здійснювати захист порушених інтересів відповідної територіальної громади, які є складовою частиною інтересів держави. Порушення чинного законодавства України, що стосується використання коштів місцевого бюджету, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування та завдає істотної шкоди економічним інтересам територіальної громади. Поряд з економічними інтересами у даному випадку також порушуються соціальні інтереси територіальної громади в частині, що стосується належного функціонування системи закладів освіти, забезпечення пільгового проїзду учнів, вихованців, студентів та педагогічних працівників до місць навчання і додому. У свою чергу відсутність бензину та дизельного палива лишає можливості учасників освітнього процесу на реалізацію прав, визначених у ст.ст. 13, 56 Закону України "Про освіту", так як за відсутності пального використання транспортних засобів закладів освіти Перещепинської територіальної громади є неможливим. Отже неналежне виконання умов договору поставки товару не сприяє раціональному та ефективному використанню коштів місцевого бюджету, істотно порушує інтереси територіальної громади у бюджетній сфері та сфері освіти. Вжиття сільською радою інших заходів, які не пов`язані з поданням позову до суду, не може вважатись ефективним способом стягнення (повернення) коштів в умовах воєнного стану та жодним чином не гарантує повернення таких коштів.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За приписами ч.1 ст.61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування (ч.4 ст.64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Бюджети місцевого самоврядування - бюджети сільських, селищних, міських територіальних громад, а також бюджети районів у містах (у разі утворення районних у місті рад) (п.2 ч.1 ст.2 БК України).

Відповідно до п.7 ч.5 ст.22 БК України, головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Частиною 3 ст.47 БК України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів забезпечують управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст.56 Закону України "Про освіту", органи місцевого самоврядування забезпечують пільговий проїзд учнів, вихованців, студентів та педагогічних працівників до місця навчання і додому у визначених ними порядку та розмірах за рахунок видатків відповідних місцевих бюджетів.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України "Про освіту", особи, які здобувають повну загальну середню освіту, проживають у сільській місцевості і потребують підвезення до закладу освіти і у зворотному напрямку, забезпечуються таким підвезенням за кошти місцевих бюджетів, у тому числі із забезпеченням доступності відповідного транспорту для осіб з порушенням зору, слуху, опорно-рухового апарату та інших маломобільних груп населення.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що у даному випадку особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, які є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, є Перещепинська міська рада. Невжиття компетентним органом ефективних заходів, спрямованих на захист інтересів держави, зокрема після отримання повідомлення прокуратури, та відсутність намірів самостійного звернення до суду свідчать про його бездіяльність.

Згідно п.1.1 Положення про відділ освіти Перещепинської міської ради (нова редакція), затверджене Рішенням Перещепинської міської ради №17-48/VIII від 22.01.2025 (далі - Положення, т. 1 а. с. 52-58), Відділ освіти Перещепинскьої міської ради є виконавчим органом Перещепинської міської ради.

Згідно п.1.2 Положення, засновником Відділу є Перещепинська міська рада. Відділ є підзвітним і підконтрольним Перещепинській міській раді, підпорядкованим виконавчому комітету та міському голові.

Згідно п.1.4 Положення, Відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у територіальних представництвах Державного казначейства України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, кутовий штамп та бланк встановленого зразка, має право в межах своїх повноважень укладати від свого імені угоди з юридичними і фізичними особами, мати майнові і немайнові права, нести зобов`язання, бути позивачем і відповідачем у судах.

Згідно п.2.1 Положення, метою Відділу є створення умов для всебічного розвитку особистості і творчої самореалізації кожного громадянина через систему багатопрофільної, різнорівневої дошкільної, загальної середньої та позашкільної освіти, забезпечення доступності, безоплатності та обов`язковості освіти для всіх, хто її потребує, формування якісного інформаційно освітнього простору.

Згідно п.4.1.1., п.4.1.3. Положення основним завданням відділу є реалізація державної політики в галузі освіти; створення умов для здобуття громадянами дошкільної, повної загальної середньої та позашкільної освіти.

Згідно п.8.1 Положення Відділ фінансується за рахунок коштів міського бюджету, які виділені на його утримання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурор, дотримавшись вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та відділу освіти Перещепинської міської ради.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли в зв`язку з укладенням та виконанням договору поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання умов договору позивачем 2 здійснена оплата суми по договору (474 120,00 грн) (платіжні інструкції №1042 від 14.10.2024 року на суму 26 740,00 грн, №1043 від 14.10.2024 року на суму 25 940,00 грн, №1057 від 24.10.2024 року на суму 341 220,00 грн та №1058 від 28.10.2024 року на суму 80 220,00 грн (т. 1 а. с. 25 - 28), а відповідачем було передано позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 474 120,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №Рн241008/006 від 08.10.2024 року (52 680,00 грн) та №Рн241021/001 від 21.10.2024 року (421 440,000 грн) (підписані та скраплені печатками сторін) (т. 1 а. с. 29, 30), специфікаціями до договору №241008/006-С року та №241021/001-С, а також експрес накладними №4464 від 09.10.2024 року та №3655 від 26.10.2024 року (т. 1 а. с. 129 - 131).

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Тож, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Разом з тим суд зазначає, що факт підписання сторонами видаткових накладних від 17.12.2024 №Рн241217/014 та №Рн241217/013 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, з моменту передання відповідачем за видатковими накладними талонів на пальне позивачу останній набув право на отримання дизпалива та бензину в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній. Передача талонів на пальне, які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар. Вказаним спростовуються доводи відповідача стосовно того, що підписання вказаної видаткової накладної свідчить про те, ним належно виконано свої зобов`язання за договором.

Як зазначає прокурор, позивач мав можливість отоварити талони лише на 1340 літрів дизельного палива та на 1365 л. бензину А95 на загальну суму 142 519,40 грн, однак інші талони отоварити на АЗС за адресою вул. Шевченка, 80 у м. Перещепине не було можливим за відсутності палива, що зі сторони відповідача не спростовано та свідчить про невиконання ним умов договору в частині забезпечення видачі товару на загальну суму 331 600,60 грн.

Як зазначає прокурор, позивач 2 протягом січня - лютого 2025 року неодноразово намагався отримати оплачене та належне йому пальне марки на відповідній АЗС, проте Постачальник в порушення умов договору не забезпечив наявність товару на своїй АЗС. Про даний факт, працівниками позивача 2 було складено акти фіксації факту відмови відпуску пального від 01.01.2025 року, від 07.01.2025 року, від 16.01.2025 року та від 04.02.2025 року.

Суд зазначає, що сторонами в договорі не погоджено порядку складання відповідних актів про відсутність палива, відтак не залучення позивачем представників відповідача чи працівників мережі АЗС "АВІАС" до складання цих актів та не направлення їх на адресу відповідача не свідчить про недопустимість останніх в якості доказів.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування відповідних обставин щодо відсутності на автозаправній станції (АЗС), яка знаходиться за адресою вул. Шевченка, 80 у м. Перещепине, відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами, а на офіційному сайті АЗС "Авіас" відсутня інформація про працюючі АЗС на території України.

Крім того, обставини того, що АЗС мережі "Авіас", які обслуговують скретч-картки ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", не працюють, є загальновідомими, у зв`язку з чим не потребують доказування на підставі положень частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Жодних документально обґрунтованих заперечень з приводу викладених обставин відповідач в ході розгляду справи не надав. Також відповідач як не спростував переліку невикористаних позивачем талонів, так і не надав власного розрахунку суми коштів, що підлягає поверненню.

При цьому, пунктом 5.3.1, 5.3.3 договору постачальник зобов`язаний: забезпечити передачу товару замовнику в кількості за якістю і на умовах встановленими цим договором; забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника на визначених цим договором АЗС.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав докази у підтвердження неможливості отримання палива за талонами на Бензин А-95 (талони) у кількості 3 135 л. та ДП (талони) у кількості 3 160 л. на автозаправній станції відповідно до умов спірного договору.

Прокурор вказує про залишок у позивача 2 талонів, отриманих саме від відповідача на виконання умов спірного договору.

Суд не оцінює як правомірні доводи відповідача, що матеріали справи не містять доказів, що талони, про які у позові йде мова, були отримані саме від нього і саме по спірному договору, оскільки дані твердження не вказують та не доводять, що неотоварені позивачем талони поставлені не ним; не вказують та не доводять, що поставлені позивачу талони могли бути поставлені на виконання іншого договору.

Суд зазначає, що сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку статті 81 ГПК України сторонами доказів.

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Подібний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

При цьому, реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Саме дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Передбачений вказаною нормою стандарт доказування вірогідність доказів підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, та презюмує, що ним покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу) (постанова Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №910/5408/21, від 16 квітня 2025 у справі № 922/5322/23).

На підтвердження цих посилань відповідач не надав жодного допустимого та належного доказу та не послався на існування таких, повністю переклавши на прокурора та позивачів доведення цих обставин, що є неприпустимим в силу наведеного вище.

З урахуванням викладених вище обставин та доказів, суд установив, що надані прокурором та позивачами докази в підтвердження факту існування неотоварених талонів, що поставлені відповідачем по спірному договору, мають перевагу як більш вагомі докази, тобто існування стверджуваної останнім обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (заявлений відповідачем).

У зв`язку з наведеним вказані вище посилання відповідача суд вважає необґрунтованим.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 5011-42/13539-2012/3-30гс13.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, з викладених обставин вбачається не виконання відповідачем умов договору щодо належної поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із компенсації позивачу вартості талонів, що не були отоварені.

За розрахунком Самарівської окружної прокуратури, враховуючи ціну за 1 л пального, передбачену в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, відповідач не виконав перед позивачем зобов`язань на загальну суму 331 600,60 грн.

Суд відзначає, що відповідачем не спростовано як кількість невикористаних позивачем талонів, так і не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його вірним та арифметично правильним.

При цьому суд зазначає, талони на бензин А-95 номіналом 10 л. в кількості 5 шт. №3035 2578 6684 - 3035 2578 6878 та в кількості 10 шт. №3035 2578 6868 - 3035 2578 6877 не стосуються предмету спору, оскільки подані прокуратурою помилково, не були враховані при розрахунку позовних вимог та не приймаються судом до розгляду.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення із відповідача 331 600,60 грн.

Щодо вимоги про розірвання договору №03/10 від 03.10.2024 року суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За приписами частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами 1-3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до частин 4, 5 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до п. 10.2 спірного договору, внесення змін у цей договір здійснюється шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін. Сторона договору, яка вважає за необхідне внести зміни у цей договір чи розірвати його, повинна надіслати відповідну пропозицію другій стороні. Сторона договору, яка одержала пропозицію про внесення змін у цей договір або розірвання його, у двадцятиденнй строк повідомляє другу сторону про своє рішення. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору і виражати намір сторони, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь сторони, якій адресована пропозиція щодо змін до договору, про її прийняття повинна бути повною і безумовною, та надається у двадцятиденний строк. В той же час, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 9.1 договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до "31" грудня 2024 року, а в частині оплати отриманих товарів - до їх повної оплати. Строк дії цього договору та строк виконання зобов`язань щодо передачі товару може бути продовжено у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в цьому договорі.

Господарський суд звертає увагу на те, що варто розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Статтею 631 ЦК України та частиною 7 статті 180 ГК передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною 1 статті 202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. Припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань не є тотожними поняттями.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що розірвано може бути лише чинний договір (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення).

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі №913/703/20 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2023 №910/97/22, від 20.09.2023 у справі №910/11390/22, від 14.09.2023 у справі №910/4725/22, від 18.11.2019 у справі №910/16750/18, від 07.08.2018 у справі №910/7981/17.

Відповідно, право сторони розірвати договір, передбачене статтею 651 ЦК, виникає лише щодо договорів, які є чинними.

Господарським судом встановлено, що на час звернення позивача з даним позовом спірний договір закінчив свою дію - 31 грудня 2024 року.

У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Цю норму необхідно застосовувати (тлумачити) у взаємозв`язку з загальними положеннями частини 2 статті 251 та частини 2 статті 252 ЦК України.

За статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Положеннями статті 252 ЦК України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Специфіка визначення терміну вказівкою на подію, яка має неминуче настати, полягає в тому, що в момент укладання договору сторони відповідних правовідносин в силу об`єктивних обставин не можуть знати точної дати настання даної події. При цьому, подія про яку йдеться в частині другій статті 252 ЦК України, має неминуче настати.

Відповідно до лексичного значення словосполучення "неминуче має настати" означає як те, що обов`язково та безумовно має відбутися.

За змістом норми частини 1 статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з частиною 2 статті 251, частиною 2 статті 252 цього Кодексу, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у разі визначення терміну виконання зобов`язання з вказівкою на майбутню подію нею може бути визнана лише та подія, неминучість якої є безумовна. Якщо юридичні наслідки мають певну ступінь вірогідності настання, то має місце не існування часової категорії у вигляді терміну, а умова.

Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов`язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов`язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.04.2021 у справі №912/1025/20, від 10.02.2021 у справі №908/288/20, від 04.04.2023 № 916/1349/21 та від 26.07.2023 у справі №914/1954/20.

Враховуючи те, що сторони за взаємною згодою не узгоджували продовження строку дії договору (у матеріалах справи відсутні відповідні докази), суд дійшов висновку про те, що строк дії укладеного між сторонами у справі договору закінчився 31.12.2024 року.

Проте, з позовною заявою про розірвання спірного договору позивач звернувся у березні 2025 року, тобто після закінчення строку дії цього договору.

Оскільки розірвано може бути лише чинний договір (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення), вимога про розірвання договору № 03/10 від 03.10.2024 року укладеного між Відділом освіти Перещепинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", у зв`язку з істотним порушенням його умов є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши, з огляду на положення ст.ст.74, 75-79, 86 ГПК України, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, стягнути з відповідача на користь Відділу освіти Перещепинської міської ради кошти в сумі 331 600,60 грн, у задоволенні позовної вимоги щодо розірвання договору №03/10 від 03.10.2024 року - відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37043, ) на користь Відділу освіти Перещепинської міської ради (вул. Шевченка, 43, м. Перещепине, Самарівський район, Дніпропетровська область, 51220, , МФО 820172, р/р UA0095636 в ДКСУ м. Київ) 331 600,60 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37043, ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (проспект Дмитра Яворницького, 38, м. Дніпро, 49044, МФО 820172, р/р UA0000291 в ДКСУ в м. Київ) , код класифікації видатків бюджету - 2800) 3 979,20 грн судового збору.

4. Видати накази з набранням чинності цим рішенням.

5. В частині позовних вимог про розірвання договору №03/10 від 03.10.2024 року - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Суддя О. М. Тимощенко