РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.11.2025Справа № 910/11716/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУШИЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УАН КАРД"

про стягнення 568687,35 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СУШИЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УАН КАРД" про стягнення 568687,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу № 01/12/2020 від 01.12.2020 р. в частині здійснення розрахунків, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 239614,50 грн. основного боргу, 328173,74 грн. пені та 899,11 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/11716/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/11716/25 сторони були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУШИЯ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УАН КАРД" (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 01/12/2020, за умовами п. 1.1 якого продавець зобов`язується продати покупцю на підставі його заявки, а покупець, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити в порядку та на умовах, передбачених цим договором, електронні подарункові сертифікати - штрих-коди (надалі - подарункові сертифікати), пред`явники яких мають право на отримання послуг громадського харчування в розмірі їх номіналів в ресторанах «Сушия», що належать продавцю.

Відповідно до п.п. 1.2-1.4 договору продавець передає покупцю подарункові сертифікати на підставі заявки покупця, в якій покупець вказує кількість та номінальну вартість подарункових сертифікатів, які він бажає придбати.

Продавець передає подарункові сертифікати наступної номінальної вартості: 100/200/250/500/1000/2000/5000 гривень відповідно.

Вартість таких сертифікатів для покупця складає 90% від номінальної вартості, тобто становить 90/180/225/450/900/1800/4500 гривень відповідно.

Сторони домовились, що звітним періодом для цілей цього договору вважається календарний місяць (п. 1.6 договору).

Згідно з п. 3.1 договору ціна договору визначається загальною вартістю придбаних подарункових сертифікатів. Продавець надає покупцю подарункові сертифікати вартістю 90/180/225/450/900/1800/4500 з ПДВ зі знижкою 10% від номінальної вартості таких подарункових сертифікатів.

Із пояснень позивача слідує, що додатковою угодою від 01.07.2022 р. вартість сертифікатів змінено на 93% від номінальної вартості, тобто на 93/186/232,5/465/930/1860/4650 гривень відповідно.

Умовами п. 3.2 договору встановлено, що покупець здійснює оплату протягом 10-ти робочих днів з дати направлення продавцем рахунку на електронну адресу. При цьому, рахунок складається продавцем на підставі щомісячного звіту продавця про передані подарункові сертифікати.

Пунктами 4.1 та 4.4 договору визначено, що продавець направляє подарункові сертифікати покупцю на електронну пошту у кількості та номінальній вартості відповідно до отриманої від покупця заявки.

Перехід права власності на сертифікати відбувається в момент відправлення електронного повідомлення на електронну пошту покупця, а видаткова накладна складається продавцем в односторонньому порядку і не потребує обов`язкового підпису з боку покупця. Видаткові накладні можуть складатись продавцем за результатами звітного періоду.

Відповідно до п. 2.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021 р. У разі, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не виявить наміру його розірвати, договір вважається пролонгованим і продовжує дію на тих самих умовах у кожному випадку на наступний календарний рік.

Доказів розірвання чи припинення договору матеріали справи не містять.

Як вбачається із щомісячних звітів, за травень 2025 р. сума переданих позивачем подарункових відповідачу становить 56125,50 грн., за червень 2025 р. - 82072,50 грн., за липень 2025 р. - 84304,50 грн., за серпень 2025 р. - 17112,00 грн.

На виконання умов договору сторонами підписано видаткові накладні № 153 від 31.05.2025 р. на суму 56125,50 грн., № 188 від 30.06.2025 р. на суму 82072,50 грн., № 207 від 31.07.2025 р. на суму 84304,50 грн. та № 215 від 19.08.2025 р. на суму 17112,00 грн., що разом становить 239614,50 грн.

31.05.2025 р., 30.06.2025 р., 31.07.2025 р. та 19.08.2025 р. позивач направив на електронну адресу відповідача рахунки на оплату подарункових сертифікатів № 158, № 188, № 199 та № 207 на загальну суму 239614,50 грн.

21.08.2025 р. позивач направив відповідачу претензію № 35, в якій просив останнього виконати умови договору купівлі-продажу № 01/12/2020 від 01.12.2020 р., а саме - сплатити 239614,50 грн. за подарункові сертифікати.

Відповідь на претензію не отримано, грошові кошти не сплачено.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не погасив заборгованість за договором купівлі-продажу № 01/12/2020 від 01.12.2020 р. у розмірі 239614,50 грн., позивач і звернувся до суду з даним позовом.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу № 01/12/2020 від 01.12.2020 р. в частині здійснення розрахунків за продані позивачем подарункові сертифікати.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності заборгованості або факту оплати за договором купівлі-продажу № 01/12/2020 від 01.12.2020 р. на суму 239614,50 грн. суду не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 239614,50 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню судом.

Поряд з цим, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 328173,74 грн. пені та 899,11 грн. 3% річних.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Відповідно до п. 6.3 договору за порушення грошових зобов`язань за цим договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі 3% від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним, оскільки здійснений без урахування ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Так, стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За перерахунком суду, з урахуванням наведених вище положень законодавства, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 9290,76 грн.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним, і за перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 899,10 грн. 3% річних.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СУШИЯ".

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розміру судового збору, який мав сплатити позивач (позовна заява подана до суду в електронній формі).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УАН КАРД" (03062, м. Київ, вул. Декарта Рене, буд. 4/2, оф. 7, код 42009976) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СУШИЯ" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 44, код 35266336) 239614 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот чтирнадцять) грн. 50 коп. основного боргу, 9290 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто) грн. 76 коп. пені, 899 (вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 10 коп. 3% річних, 2997,65 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 65 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА