04.11.2025Справа № 910/863/25
За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання трудових відносин припиненими
Суддя Бондаренко-Легких Г. П.
Секретар судового засідання Молот Н. М.
За участі представників сторін: не прибули;
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

У позовній заяві позивач повідомила суд, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000, 00 грн. У судовому засіданні 21.10.2025 до закінчення судових дебатів представник позивача повідомив суд про намір подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України впродовж 5 днів після ухвалення судового рішення.

23.10.2025 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52500, 00 грн.

Ухвалою від 27.10.2025 суд призначив заяву позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду в судовому засіданні на 04.11.2025.

У судове засідання 04.11.2025 представники сторін не прибули, про причини неявки суд не повідомляли. Натомість, відповідно до норм ГПК України, неявка учасників справи та їх уповноважених представників не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, вирішив задовольнити заяву частково, виходячи з наступного.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (частина 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 ГПК України).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем (заявником) у матеріали справи надано:

- Договір №561/25 про надання правничої допомоги від 07.01.2025 з Додатком №1;

- Акт-рахунок прийому-передачі послуг № 1 від 27.01.2025 року на суму 22.500,00 грн;

- Платіжна інструкція № T6AE-AB0T-EHEH-0XAX від 27.01.2025 року на суму 22.500,00 грн;

- Акт-рахунок прийому-передачі послуг № 2 від 18.03.2025 року на суму 5.000, 00 грн;

- Платіжна інструкція № 727591137. від 26.03.2025 року на суму 5.000, 00 грн;

- Акт-рахунок прийому-передачі послуг № 3 від 28.04.2025 року на суму 5.000, 00 грн;

- Платіжна інструкція № 745437297. від 03.05.2025 року на суму 5.000, 00 грн;

- Акт-рахунок прийому-передачі послуг № 4 від 31.07.2025 року на суму 5.833, 33 грн;

- Платіжна інструкція № 791643990. від 08.08.2025 року на суму 5.833, 33 ;

- Акт-рахунок прийому-передачі послуг № 5 від 24.09.2025 року на суму 10.000,00 грн;

- Платіжна інструкція № @2PL206861 від 01.10.2025 року на суму 10.000, 00 грн;

- Акт-рахунок прийому-передачі послуг № 6 від 21.10.2025 року на суму 5.000, 00 грн;

- Платіжна інструкція № 831818182. від 22.10.2025 року на суму 5.000, 00 грн;

З Акту-рахунку прийому-передачі послуг № 4 від 31.07.2025 року на суму 5833, 33 грн вбачається, що позивачу було надано правничу допомогу, що складається з: (1) «представництва інтересів замовника у Господарському суді міста Києва 08.07.2025 року у справі №910/863/25» вартістю 5 000, 00 грн; (2) «підготовка проекту листа до ОСОБА_2 » вартістю 833,33 грн. Натомість, фактично до витрат на правничу допомогу, що понесені позивачем у межах даної господарської справи по Акту-рахунку прийому-передачі послуг № 4 від 31.07.2025 року на суму 5833, 33 грн позивач включає лише представництво інтересів в судовому засіданні на суму 5000, 00 грн.

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52 500, 00 грн є підтвердженим належними та допустимими доказами, проте, на переконання суду, заявлені позивачем (заявником) витрати на професійну правничу допомогу є такими, що не відповідають принципу співмірності, з огляду на наступне:

Згідно частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зроблено висновок, що разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція послідовно підтримується Верховним Судом, в тому числі і в останніх постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21, від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок іншого учасника справи має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не лише з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно Додатку №1 до Договору №561/25 про надання правничої допомоги від 07.01.2025 вартість послуг адвоката становить:

- Здійснення представництва замовника у відносинах з юридичними особами, та у всіх судах (крім участі у судових засіданнях - п. 2 таблиця цього додатку), без обмеження повноважень - 2.500, 00 грн за 1 годину;

- Участь в якості представника замовника у одному судовому засіданні, зустрічі, ознайомленні з матеріалами справи тощо, без обмеження повноважень - 5.000, 00 за 1 послугу;

З наданих суду на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу доказів вбачається, що позивачу було надано наступні види адвокатських послуг:

- «підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії» (згідно Акту-рахунку прийому-передачі послуг № 1 від 27.01.2025 року на суму 22.500, 00 грн, витрачено 9 год);

- «представництво інтересів замовника у Господарському суді міста Києва», а саме у судових засіданнях 18.03.2025, 22.04.2025, 08.07.2025, 02.09.2025, 23.09.2025, 21.10.2025 (згідно Актів-рахунків прийому-передачі послуг № 2 від 18.03.2025 року, № 3 від 28.04.2025, № 4 від 31.07.2025, № 5 від 24.09.2025, № 6 від 21.10.2025 на загальну суму 30 000, 00 грн - по 5000, 00 грн за судове засідання);

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (частина 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Суд констатує, що заявлена сума до стягнення витрат на професійну правничу допомогу (52500, 00 грн) перевищує суму заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку (40 000, 00 грн), а саме на 12500, 00 грн., тобто на майжу 15% більше від раніше заявленої суми.

В свою чергу, заявник, у заяві про ухвалення додаткового рішення, жодним чином не обґрунтовує те, що не міг передбачити понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52 500, 00 грн безпосередньо під час подання позову, з огляду на те, що більша частина з них у розмірі 22 500, 00 грн стосується безпосередньо підготовки позовної заяви.

Суд зважає, що загалом розглянута справа №910/863/25 містить ознаки типовості, не потребувала дослідження та з`ясування судом великої кількості доказів, а отже і не потребує значних витрат часу представника заявника для підготовки заяв по суті справи та подання доказів. Також справа не потребувала дослідження залучення до справи інших учасників, витребування доказів тощо.

Матеріали справи не містять також відповіді на відзив відповідача-2 (надійшов до суду 20.02.2025) з ґрунтовними доводами позивача щодо заперечень відповідача-2, які викладені у відзиві, що на переконання суду, додатково свідчить про типовий та не складний характер справи, що не потребувало з`ясування та вирішення судом складних правових проблем.

Суд враховує також, що представник позивача - адвокат Валько І. В., є адвокатом з 14.04.2011 (тобто має стаж роботи понад 14 років), а отже був обізнаний про типовість даної справи та її не складний характер.

При цьому, до позову включено, в тому числі, передчасні та необґрунтовані вимоги до відповідача-3 (Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації), у задоволенні яких суд відмовив.

За таких обставин, на переконання суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботам, а також кваліфікацією та досвідом адвоката, у зв`язку з чим, суд з урахуванням частини 4 статті 126, частини 5 статті 129, частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України зменшує неспівмірні витрати позивача до 17 000, 00 грн (за правничу допомогу «підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії» - до 5000, 00 грн; за правничу допомогу ««представництво інтересів замовника у Господарському суді міста Києва» у шести судових засідання - до 2000,00 грн за кожне засідання), що на переконання суду є підтвердженим наявними доказами та відповідає принципу співмірності витрат, що мали б бути понесені позивачем для розгляду даної справи та є необхідними для захисту своїх порушених прав, і можуть бути покладені на відповідачів.

З огляду на те, що в заяві про ухвалення додаткового рішення, заявник просить суд стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу порівно з відповідача-1 та відповідача-2, суд покладає підтверджені та співмірні витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн на відповідача-1 та відповідача-2 у рівних частинах по 8500, 00 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 3/5; ідентифікаційний код: 42986626) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 8.500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (01025, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 8.500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

4. Решту витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 35 500, 00 грн залишити за позивачем.

5. Видати накази після набрання додатковим рішення законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 10.11.2025.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких