РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2025Справа № 910/1405/14 (910/16475/21)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Демчана О.І.

до Фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фермерське господарство "Агроінвест-Топилище"

про визнання недійсним правочину

в межах справи № 910/1405/14

за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд"

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Помічник (за дорученням судді) Голишева У.І.

Секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники учасників:

від позивача - Марчук Г.В.,

від відповідача - не з`явилися,

від третьої особи - Грищенко О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/1405/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" про банкрутство.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Демчана О.І. до Винниченка Юрія Валентиновича про визнання правочину недійсним.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2022 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Демчана О.І. до Фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича про визнання правочину недійсним до розгляду в межах справи №910/1405/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд"; вирішено позовну заяву розглядати за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фермерське господарство "Агроінвест-Топилище"; відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 07.02.2022.

31.01.2022 до Господарського суду міста Києва від Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого третя особа, яка не заявляє самостійних вимог заперечує проти задоволення позовних вимог.

03.02.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Демчана О.І.

07.02.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 відкладено розгляд справи на 28.02.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 та №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб та з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Судове засідання 28.02.2022 не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та активними бойовими діями у Київській області та місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2022 призначено підготовче засідання на 18.07.2022.

11.07.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на заперечення ТОВ "Хліб Інвестбуд" на відзив та заяву про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.07.2022 залучено до участі у справі Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул.. Госпітальна, 12-Г) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Підготовче засідання відкладено на 08.08.2022.

28.07.2022 до суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.08.2022 закрито підготовче провадження у справі № 910/1405/14 (910/16475/21); призначено справу № 910/1405/14 (910/16475/21) до розгляду по суті на 21.09.22; викликано для участі у судовому засіданні представників учасників справи.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.09.2022 відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. повністю.

Постановою Верховного суду 13.06.2023 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2022, а справу передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд в іншому складі суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2023 прийнято справу № 910/1405/14 (910/16475/21) до свого провадження та призначено підготовче засідання на 08.08.2023.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.08.2023 відмовлено в задоволенні позову повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Демчана О.І. залишено без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 22.08.2023р. у справі №910/1405/14(910/16475/21) - без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2024 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 у справі №910/1405/14 (910/16475/21) скасовано; справу №910/1405/14 (910/16475/21) направлено до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями 23.02.2024, справу № 910/1405/14 (910/16475/21) передано на новий розгляд судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 прийнято справу № 910/1405/14 (910/16475/21) до свого провадження, призначити розгляд справи на 10.04.24; зобов`язано учасників провадження у справі надати суду письмові обґрунтовані пояснення з урахуванням змісту постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2024.

25.03.2024 від відповідача надійшов відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2024 відкладено розгляд справи на 29.05.24.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2024 закрито підготовче провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Демчана О.І. в межах справи № 910/1405/14; призначено розгляд заяви до розгляду по суті на 24.07.24.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 відкладено розгляд справи на 14.08.24.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 (суддя Івченко А.М.) відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб інвестбуд" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 у справі № 910/1405/14 (910/16475/21) залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.07.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 та на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 у справі № 910/1405/14 (910/16475/21) задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2024 у справі № 910/1405/14 (910/16475/21) скасовано. Справу № 910/1405/14 (910/16475/21) направити на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/1405/14 (910/16475/21) передано для розгляду судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 прийнято до свого провадження справу № 910/1405/14 (910/16475/21). Вирішено здійснювати розгляд заяви в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.09.25.

20.08.2025 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

21.08.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 закрито підготовче провадження у справі № 910/1405/14 (910/16475/21) та призначено справу до розгляду по суті на 15.10.2025.

17.09.2025 до суду від Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» надійшли письмові пояснення.

09.10.2025 до суду від Фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича надійшли додаткові письмові пояснення.

13.10.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача.

У судовому засіданні, призначеному на 15.10.2025, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, проте про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2011 між ТОВ "Хліб Інвестбуд" (покупець) та ФГ "Агроінвест-Топилище" (продавець) укладено контракт на поставку зерна майбутнього врожаю № МУ-0017, на виконання умов якого покупець сплатив 824 670, 00 грн, а продавець свої зобов`язання з поставки товару не виконав.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.05.2012 у справі №5004/353/12 стягнуто з ФГ "Агроінвест-Топилище" на користь ТОВ "Хліб Інвестбуд" 824 670, 00 грн, сплачених за контрактом №МУ-0017 від 21.03.2011, та 25 305, 59 грн судового збору.

21.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хліб Інвестбуд» (надалі - «Довіритель») та фізичною особою-підприємець Винниченком Юрієм Валентиновичем (надалі - «Повірений») укладено договір доручення №14/01-01, відповідно до якого повірений зобов`язується за дорученням Довірителя надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення дебіторської заборгованості з боржника довірителя: Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» (надалі - Боржник»)у сумі 849 975 (вісімсот сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 59 копійок згідно рішення Господарського суду Волинської області від 07.05.2012 по справі №5004/353/12, котре прийняте у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов`язання згідно контракту №МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 (відповідно до п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.4 Договору строк надання послуг Повіреним за цим Договором, становить 360 (триста шістдесят) календарних днів від дати підписання такого акту. У випадку ініціювання повіреним судової процедури стягнення заборгованості або початку такої процедури до підписання цього договору, строк надання послуг по даному договору, продовжується на період необхідний для проведення судового процесу і виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2.1.8 Договору повірений зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів інформувати Довірителя (електронною поштою або листом) щодо одержання на поточний рахунок повіреного коштів боржника.

Пунктом 2.1.9 Договору встановлено, що одержані повіреним від боржника кошти (за вирахуванням винагороди повіреного, яка утримується повіреним у розмірі, передбаченому цим Договором) перерахувати Довірителю протягом 10 (десяти днів з дня отримання від Довірителя вказівки (електронною поштою або листом) про перерахування коштів на поточний рахунок.

Згідно п. 2.2.2 Договору Повірений має право замість довірителя одержувати на поточний рахунок повіреного кошти від боржника або від органів державної виконавчої служби. Для цього повірений має право вказувати адресу, поточний рахунок та інші реквізити повіреного для стягнення в судовому порядку з боржника коштів на користь довірителя. Повірений має право вказувати адресу, поточний рахунок та інші реквізити повіреного у заявах до органів державної виконавчої служби про стягнення з боржника коштів довірителя.

Відповідно до п. 2.3.1 Договору довіритель зобов`язаний здійснювати розрахунки з повіреним згідно ст. 5 цього Договору, а також відшкодувати, на вимогу повіреного, вартість наданих останнім додаткових послуг (виконаних дій) відносно боржника, які попередньо погоджуються сторонами, про що складається додаткова угода до Договору, що стає його додатком та невід`ємною частиною.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що розмір винагороди повіреного за цим Договором становить 25% (двадцять п`ять) відсотків від суми фактично стягнутої з Боржника та, у випадку повного стягнення заборгованості, вказаної в п. 1.1 складає 212 493 (двісті дванадцять тисяч дев`яносто три) грн. 90 коп.

Згідно п. 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 2 (двох) років, з урахуванням строків, передбачених п. 1.4 Договору.

На виконання вказаного Договору відповідач отримав від ФГ «Агроінвест-Топилище» грошові кошти на загальну суму 849 975,59 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2 від 13.02.2014 на суму 170 000,00 грн.; №8 від 27.02.2014 на суму 94 975,59 грн.; №149 від 07.03.2014 на суму 65 000,00 грн.; №10 від 14.03.2014 на суму 10 000,00 грн.; №36 від 21.03.2014 на суму 10 000,00 грн.; №47 від 28.03.2014 на суму 10 000,00 грн.; №67 від 03.04.2014 на суму 10 000,00 грн.; №16 від 11.04.2014 на суму 10 000,00 грн.; №70 від 17.04.2014 на суму 10 000,00 грн.; № 75 від 25.04.2014 на суму 10 000,00 грн.; №94 від 08.05.2014 на суму 10 000,00 грн.; №108 від 28.05.2014 на суму 10 000,00 грн.; №146 від 06.06.2014 на суму 10 000,00 грн.; №151 від 13.06.2014 на суму 10 000,00 грн.; №176 від 20.06.2014 на суму 10 000,00 грн.; №206 від 30.07.2014 на суму 20 000,00 грн.; №175 від 06.08.2014 на суму 50 000,00 грн.; №218 від 15.08.2014 на суму 50 000,00 грн.; №317 від 25.09.2014 на суму 20 000,00 грн.; №241 від 01.10.2014 на суму 20 000,00 грн.; №261 від 22.10.2014 на суму 240 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2014 порушено провадження у справі №910/1405/14 про банкрутство ТОВ "Хліб Інвестбуд".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.

Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

У правовідносинах банкрутства оспорювання правочинів боржника вчинених на шкоду кредитора врегульовано спеціальними нормами статті 42 КУзПБ, що не виключає можливості визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Постановою Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 28.10.2021 у справі №911/1012/13 уточнено висновок, викладений у постанові від 02.06.2021 № 904/7905/16, про те, що при застосуванні статті 42 КУзПБ слід керуватися загальновизнаним принципом щодо дії законів у часі під час визнання правочину недійсним, згідно з яким відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За висновком Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі №911/1012/13, на відміну від загальних норм (ЦК України та ГК України), застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство можливо лише при наявності відкритого провадження у справі про банкрутство боржника, коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, а відтак правочин (договір), укладений до відкриття провадження у справі про банкрутство, не може оцінюватись судом на предмет його відповідності/невідповідності вимогам законодавства про банкрутство, чинного на час укладення цього правочину.

Отже, на спірні правовідносини не поширюються правила та підстави недійсності правочинів, які визначені спеціальними нормами статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статті 42 КУзПБ, що, водночас, не виключає можливості захисту майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України ГК України чи інших законів.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 року у справі № 911/1012/13 зазначила, що укладення боржником договору поза межами "підозрілого періоду" не виключає можливості звернення зацікавлених осіб (арбітражного керуючого або кредитора) з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів.

У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсним правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Відповідно до частини першої статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Такими юридичними діями є дії, з якими закон пов`язує настання юридичних наслідків. До них належать, наприклад, учинення правочинів, учинення оферти або акцепту, сплата грошей чи передання іншого майна, повідомлення про зміну банківських реквізитів чи адреси поставки товарів тощо. Такими юридичними діями можуть бути дії щодо одержання від контрагента довірителя належних останньому грошей або майна; повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення (пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України), а довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення (частина третя статті 1007 ЦК України).

Так, що виходячи зі змісту спірного договору, останній укладений ТОВ "Хліб Інвестбуд" із відповідачем, як повіреним, із метою повернення дебіторської заборгованості з боржника довірителя - Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище», у сумі 849 975,59 грн.

Як установлено судом, відповідач отримав від ФГ «Агроінвест-Топилище» грошові кошти на загальну суму 849 975,59 грн., останній платіж від якого надійшов у жовтні 2014 року.

Отже, невиконання обома сторонами такого договору доручення дій із подальшого перерахування отриманих відповідачем від ФГ «Агроінвест-Топилище» грошових коштів на користь ТОВ "Хліб Інвестбуд" із кінця 2014 року й донині, свідчить про зловживання правом обома сторонами вказаного правочину.

Судом ураховані доводи відповідача про те, що ТОВ "Хліб Інвестбуд" не надавало реквізитів для зарахування коштів, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості перерахувати довірителю отримані від ФГ «Агроінвест-Топилище» грошові кошти.

Однак, суд вважає дані доводи необґрунтованими, оскільки відсутність реквізитів для перерахування грошових коштів не є підставою для невиконання зобов`язання.

При цьому, за змістом частини 1 статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Поряд із цим, суд зазначає, що оспорюваний договір доручення від 21.01.2014 №14/01-01 був укладений за два місяці до відкриття справи про банкрутство ТОВ "Хліб Інвестбуд".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2013 у справі 910/8227/13 задоволено позов ПАТ "Державний ощадний банк України" про стягнення з ТОВ "Хліб Інвестбуд" 390 025 003,87 грн та 248 091,17 доларів США; стягнуто з ТОВ "Хліб Інвестбуд" на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 380 124 654,14 грн заборгованості за кредитом; 5 967 725,46 грн заборгованості за процентами; 202 292,51 грн пені за несвоєчасне погашення процентів; 16 322 614,42 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту; 213,03 грн пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди; 3 387 539,83 грн 3 % річних, 6 000,00 грн заборгованості за комісійною винагородою за обслуговування кредиту; 386 214,88 грн інфляційних втрат, 245 980,31 доларів США, що в еквіваленті складає 1 965 545,12 грн заборгованість за процентами, 10 247,30 доларів США, що в еквіваленті складає 81 906,67 грн, 2 102,01 доларів США, що в еквіваленті становить 16 801,37 грн 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, 68 820,00 грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2014 за заявою ПАТ "Державний ощадний банк України" порушено провадження у справі №910/1405/14 про банкрутство ТОВ "Хліб Інвестбуд", визнано грошові вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" до ТОВ "Хліб Інвестбуд" в загальному розмірі 408 536 417,43 грн.

Так, станом на час укладення оспорюваного правочину 21.01.2014 ТОВ "Хліб Інвестбуд" вже мало ознаки неплатоспроможності з огляду на існування кредиторської заборгованості понад 400 млн. грн, проте уклало договір доручення №14/01-01, який був спрямований на ухилення від погашення кредиторської заборгованості, яка вже існувала на той момент.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що укладення оспорюваного правочину не було спрямоване на повернення грошових коштів боржника, а спрямоване на ухилення від виконання судового рішення та погашення кредиторської заборгованості перед кредиторами, що надає підстави для визнання договору доручення від 21.01.2014 №14/01-01 недійсним відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

У той же час, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог.

Досліджуючи на виконання вказівок Верховного Суду обставини про те, з якого часу ліквідатор ТОВ "Хліб Інвестбуд" дізнався про існування оспорюваного правочину та обставини, які цьому передували, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

У випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (правова позиція Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, а також у постанові від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09 з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 у справі № 916/1979/13, від 30.05.2018 у справі № 367/2271/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 911/3034/15 (911/3692/20) зазначено, що причини пропуску строку позовної давності, пов`язані з обставинами, що залежать не тільки і не стільки від ліквідатора боржника арбітражного керуючого, а й від обставин, які знаходяться поза межами його контролю, є підставою для поновлення пропущеного строку позовної давності.

Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (правову позиція Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування приписів частини п`ятої статті 267 ЦК України, викладеної у постанові від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09).

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, вирішення цього питання покладається безпосередньо на юрисдикційний орган - суд, який розглядає справу по суті заявлених вимог з врахуванням всіх обставин справи на підставі здійсненої оцінки поданих доказів.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Наголошуючи на пропуску позивачем строку позовної давності відповідач зауважив, що оспорюваний правочин неодноразово згадувався у судових рішеннях, опублікованих у Єдиному державному реєстрі судових рішень, починаючи із 2014 року які можна знайти за назвою боржника, в тому числі у справах, де боржника було залучено як третю особу. Крім того, в архіві боржника мали зберігатися судові рішення в паперовому вигляді, що описують оспорюваний правочин.

Також, за доводами відповідача, спірний договір має зберігатися у архіві боржника у відповідності з нормами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Наказу Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 р. (із змінами та доповненнями) "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", Наказу Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 р. (із змінами та доповненнями) "Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів" однак, щодо непередавання ліквідатору оспорюваного правочину попереднім ліквідатором не надано жодного доказу, як і на доказ необізнаності попередніх ліквідаторів боржника щодо оспорюваного правочину.

Так, у рішенні Господарського суду Київської області по справі № 911/4072/14, в якій боржника було залучено в якості третьої особи, прийнятого 11.11.2014, що було опубліковане на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 03.12.2014, зазначено про укладення 21.01.2014 між ТОВ "Хліб Інвестбуд" (довіритель) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (повірений) договору доручення №14/01-01.

Водночас, доказів передачі арбітражному керуючому Демчану О.І. попереднім ліквідатором договору доручення від 21.01.2014 №14/01-01 та документів, що містять відомості про цей правочин (у тому числі судові рішення), матеріали справи № 910/1405/14 про банкрутство ТОВ "Хліб Інвестбуд" не містять.

Як зазначив відповідач, у січні 2015 року відповідачем на адреси ТОВ "Хліб Інвестбуд" та на адресу розпорядника майна було направлено лист №15/01-01 від 27.01.2015 щодо погодження суми витрат, понесених відповідачем під час виконання Договору доручення, а також проект Додаткової угоди для погодження і підписання в порядку, передбаченому п. 5.7 Договору доручення.

Водночас, оскільки відповідні докази направлення такого листа відповідачем не надано, суд позбавлений можливості встановити обставини щодо дійсності факту направлення цього листа ТОВ "Хліб Інвестбуд" та розпоряднику майна.

Також, відповідач зазначив, що направляв на адресу арбітражного керуючого Кандаурової Анни Павлівни запит №25/08-1 від 18.08.2025 щодо надання відомостей про результати розгляду листа №15/01-01 від 27.01.2015 фізичної особи - підприємця Винниченка Юрія Валентиновича про погодження витрат, понесених фізичною особою - підприємцем Винниченком Юрієм Валентиновичем під час виконання Договору доручення №14/01-01 від 21.01.2014; надання копії всіх наявних документів, що стосуються Договору доручення №14/01 01 від 21.01.2014, в тому числі направлених та отриманих в ході переписки із фізичною особою - підприємцем Винниченком Юрієм Валентиновичем; надання копій судових рішень по справі №911/4072/14, в якій ТОВ «Хліб Інвестбуд» було залучено в якості третьої особи.

Однак, із відповіді від 11.09.2025 №442 арбітражного керуючого Кандаурової Анни Павлівни слідує, що документи по даній справі про банкрутство ТОВ «Хліб Інвестбуд» передано наступному арбітражному керуючому - Вершиніну А.В., призначеному 08.04.2015.

Надалі, постановою Господарського суду міста Києва від 08.08.2015 у справі №910/1405/14 ліквідатором ТОВ "Хліб Інвестбуд" призначено арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича (свідоцтво № 46 від 12.02.2013).

Як зазначив відповідач, у лютому 2016 року на адреси ТОВ «Хліб Інвестбуд» та на адресу ліквідатора відповідачем направлено Акт звірки взаєморозрахунків між фізичною особою підприємцем Винниченком Юрієм Валентиновичем та ТОВ «Хліб Інвестбуд» для погодження та підписання.

Із метою отримання даних відомостей відповідачем на адресу арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича направлено запит №25/08-2 від 18.08.2025, у відповідь на який листом №08/09 від 08.09.2025 останнім повідомлено, що документи, пов`язані із виконанням повноважень ліквідатора ТОВ «Хліб Інвестбуд», передано наступному ліквідатору, призначеному у справі.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що з наданих попередніми ліквідаторами ТОВ «Хліб Інвестбуд» відповідей слідує, що ними не заперечується факт направлення відповідачем у 2015-2016 роках листів щодо виконання Договору доручення №14/01-01 від 21.01.2014.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, на переконання суду, лист від 11.09.2025 №442 арбітражного керуючого Кандаурової Анни Павлівни та лист №08/09 від 08.09.2025 арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича не можуть бути належними доказами направлення відповідачем на адресу ТОВ «Хліб Інвестбуд» та ліквідатора відповідних документів на виконання Договору доручення №14/01-01 від 21.01.2014.

Як слідує із доводів ліквідатора ТОВ "Хліб Інвестбуд", останній не був обізнаний про існування оспорюваного правочину до вересня 2021 року.

Так, рішенням Господарського суду Волинської області від 07.05.2012 по справі №5004/353/12 позовну заяву ТОВ «Хліб Інвестбуд» задоволено частково, стягнуто з ФГ «Агроінвест- Топилище» на користь ТОВ «Хліб Інвестбуд» 824670 грн коштів отриманих за контрактом на поставку зерна майбутнього врожаю №МУ-0017 від 21.03.2011, а також 25305,59 грн судового збору.

16.01.2014 Господарським судом Волинської області було видано наказ 5004/353/12-1 про примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.05.2012 по справі №5004/353/12, що був дійсний для пред`явлення до 11.11.2014.

05.03.2018 ліквідатор ТОВ «Хліб Інвестбуд» звернувся до Господарського суду Волинської області із заявою про поновлення ТОВ «Хліб Інвестбуд» строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Волинської області від 16.01.2014 №5004/353/12-1 та видачу його дублікату.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 27.03.2018 по справі №5004/353/12 в задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «Хліб Інвестбуд» відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 по справі №5004/353/12 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 27.03.2018 по справі №5004/353/12 без змін.

30.08.2021 ліквідатор ТОВ "Хліб Інвестбуд" звернувся до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Агроінвест-Топилище" з метою стягнення заборгованості за контрактом №МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 та рішенням Господарського суду Волинської області у справі №5004/353/12 від 07.05.2012.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.09.2021 у справі № 903/716/21 прийнято заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. На виконання вимог вказаної ухвали, ФГ "Агроінвест-Топилище" надало заперечення від 14.09.2021 (яке було отримано ТОВ "Хліб Інвестбуд" - 18.09.2021), в якому повідомлено суд, що твердження заявника про наявність заборгованості є помилковим, з огляду на відсутність жодних невиконаних грошових зобов`язань ФГ "Агроінвест-Топилище" перед ТОВ "Хліб Інвестбуд" як згідно з контракту №МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011, так і рішення Господарського суду Волинської області у справі №5004/353/12 від 07.05.2012, яке набрало законної сили. При цьому, в запереченні/відзиві представник боржника зазначив про укладення з фізичною особою-підприємець Винниченком Юрієм Валентиновичем спірного Договору доручення №14/01-01 від 21.01.2014.

Відтак, ухвалою Господарського суду Волинської області від 22.09.2021 у справі № 903/716/21 відмовлено у відкритті провадження у справі №903/716/21 про банкрутство Фермерського господарства "Агроінвест-Топилище" за заявою Товариства з обмеженою відповідальності "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І.

Отже, вищеописані дії ліквідатора ТОВ "Хліб Інвестбуд", що передували зверненню останнім з даним позовом до суду про визнання договору доручення від 21.01.2014 №14/01-01 недійсним, переконливо свідчать про відсутність в останнього відомостей про сплату боржником ФГ "Агроінвест-Топилище" заборгованості на користь відповідача, який діяв на підставі договору доручення від 21.01.2014 №14/01-01, укладеного з ТОВ "Хліб Інвестбуд".

При цьому, відповідні обставини щодо погашення ще в 2014 році боржником ФГ "Агроінвест-Топилище" заборгованості за рішенням Господарського суду Волинської області у справі №5004/353/12 від 07.05.2012 не підіймалися при розгляді в 2018 році заяви ліквідатора про поновлення ТОВ «Хліб Інвестбуд» строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Волинської області від 16.01.2014 №5004/353/12-1 та видачу його дублікату.

Таким чином, суд вважає слушними доводи ліквідатора ТОВ "Хліб Інвестбуд" про те, що до отримання від ФГ "Агроінвест-Топилище" заперечень у справі № 903/716/21 про банкрутство ФГ "Агроінвест-Топилище", ліквідатор ТОВ "Хліб Інвестбуд" не був обізнаний про спірний договір доручення від 21.01.2014 №14/01-01 до отримання 18.09.2021 такої інформації із пояснень боржника ФГ "Агроінвест-Топилище", що свідчить про пред`явлення даного позову в межах строку позовної давності.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір доручення № 14/01-01 від 21.01.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (ідентифікаційний номер 33307354) та фізичною особою-підприємцем Винниченко Юрієм Валентиновичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ідентифікаційний номер 33307354) 4 054 (чотири тисячі п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.11.2025

Суддя Д.В. Мандичев