ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2359/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/2359/25

За позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке Підприємство "ІМТРЕКС" (68001, Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 8А/18Н, )

про стягнення збитків у сумі 678 951,81 грн

обставини справи:

16.06.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке Підприємство "ІМТРЕКС" в якій воно просить суд стягнути завдані збитки у сумі 678 951,81грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на завдані відповідачем збитки спричинені у результаті транспортної події, яка сталась 07.10.2024.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 23.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №916/2359/25, справу постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.07.2025 до суду від ТОВ "Спільне Українсько-Грецьке Підприємство "ІМТРЕКС" (далі - ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС») надійшов відзив за вх.№ 21634/25, в якому товариство заперечує щодо заявлених позивачем позовних вимог, зазначаючи про те, що 07.10.2024 відбулось сходження вагона № 56089931 (вантаж - щебінь) другим візком внаслідок зламу вісі третьої колісної пари № 29. 691126.82 за напрямком руху вагона після проведення деповського ремонту вагона № 56089931 на підставі укладеного між ТОВ «Інтер Логістик Україна» та ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» договору підряду № 2307- 03 /р від 03.07.2023 року, направив належний ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» вагон № 56089931 в ВЧДЕ -5 Коломия.

Так, відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України обов`язок слідкувати за технічним станом вагонів, які використовуються для перевезення вантажів, і допускати до перевезення лише справні в технічному стані вагони покладено на Залізницю (пункти 1, 2, 9.1., 12.1, 12.3., 12.11., 12.13. Правил), в свою чергу власник вагона позбавлений можливості контролю за технічним станом вагонів під час його курсування на коліях загального користування. Таким чином, на думку відповідача, факт випуску вагону №56089931 на залізничні колії підтверджує, що вагон пройшов перевірку технічного стану та будь-яких зауважень до технічного стану вагону, а також щодо його обладнання, не мав. Отже, вагон № 56089931 був випущений на залізничні колії в технічному стані, що відповідає вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України.

Крім цього, відповідач вважає, що повідомлення про приймання вантажних вагонів з ремонту Форми ВУ- 36М є документом, що засвідчує виконання ремонту вагона у повній відповідності до правил ремонту, технічних умов, креслень. Повідомлення № 0033 Форми ВУ-36М, яке є документом, що засвідчує завершення виконання ремонту та придатність до подальшої експлуатації вантажного вагона №56089931 було оформлене 20.02.2024. Відтак, 20.02.2024 ремонт вагону був завершений і вагон у технічно справному стані був переданий для подальшої експлуатації.

Отже, враховуючи те, що деповський ремонт відбувся 20.02.2024, гарантійний строк експлуатації встановлювався з цієї дати та складає три роки, а злам трапився 07.10.2024, відповідач вважає, що у нього не було підстав для додаткових перевірок вагону.

15.07.2025 до суду надійшла Заява представника АТ «Українська залізниця» про продовження строку для надання відповіді на відзив. Керуючись ч.2 ст. 119 ГПК України, суд уважає за можливе клопотання представника АТ «Українська залізниця» задовольнити, продовжити строк для подання відповіді на відзив.

23.07.2025 до суду від АТ "Українська залізниця" надійшли пояснення за вх.№ 23277/25, в яких відзначено про те, що факт передачі колісної пари, яка стала причиною транспортної події підтверджений долученим відповідачем до відзиву Актом приймання передачі від 30.08.2024. Окрім цього, відповідно до п.2.2.1 Договору на ремонт Замовник повинен надати ВЧД Виконавця необхідні для надання послуг матеріали, деталі та вузли належної якості. Замовник несе відповідальність за всі наслідки надання ним деталей, вузлів та матеріалів неналежної якості, в той час як, відповідач у відзиві наголошує, що подія зі сходженням вагону 56089931 сталася після проведення деповського ремонту вагона № 56089931. Вважає, що факт випуску вагону №56089931 на залізничні колії підтверджує, що вагон пройшов перевірку технічного стану та будь-яких зауважень до технічного стану вагону, а також щодо його обладнання, не мав. Отже, вагон № 56089931 був випущений на залізничні колії в технічному стані, що відповідає вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України. При цьому, відповідач вважає, що факт випуску вагону №56089931 на залізничні колії підтверджує, що вагон пройшов перевірку технічного стану та будь-яких зауважень до технічного стану вагону, а також щодо його обладнання, не мав. Отже, на думку відповідача, вагон № 56089931 був випущений на залізничні колії в технічному стані, що відповідає вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України. Також, відповідач стверджує, що при проведенні деповського ремонту працівники ремонтного депо зобов`язані були перевіряти справність всіх вузлів та деталей в тому числі наданих для заміни відповідачем, вважає твердження Залізниці про те, що відповідач передав колісну пару з дефектами, які не могли бути виявлено при ультразвуковому дослідженні осі є намаганням позивача перекласти свою відповідальність на відповідача так як це твердження не підтверджується жодним доказом, а є тільки голослівною заявою позивача.

Натомість, позивач вважає, що зі змісту наданих відповідачем акту приймання-передачі та Договору про ремонт вбачається, що для проведення ремонту належного йому вантажного вагона була передана у вагонне депо «Колісна пара відремонтована», яка мала бути належної якості, і, як визначено умовами Договору про ремонт, саме замовник несе відповідальність за всі наслідки надання ним деталей, вузлів та матеріалів неналежної якості. Щодо обсягу робіт, які зобов`язані були виконати працівники вагонного депо при здійсненні деповського ремонту належного Відповідачеві вантажного вагона щодо вагона та наданої Відповідачем для заміни колісної пари №29.691126.82, яка згодом стала причиною транспортної події, то відповідно до п. 11.4 СТП 04-001:2015 «Колісні пари вантажних вагонів. Правила технічного обслуговування, ремонту та формування» (надалі Стандарт 04-001), щодо згаданої колісної пари, яка була передана в депо відремонтованою та якість якої мала відповідати встановленим нормам, працівники вагонного депо перед її підкочуванням під вагон зобов`язані були здійснити лише поточний ремонт (звичайне обстеження). Крім цього, відповідач вказав, що позивач посилається на СТП 04-033.1:2020 (Правила неруйнівного контролю вагонів , їх деталей і складових частин при ремонті. Деталі та складові частини колісних пар вантажних вагонів) при цьому не зазначає яким саме методом та із застосуванням якого саме обладнання здійснювалось дослідження і якою саме нормою передбачена глибина дефекту на якій неможливо цей дефект встановити межами контролю ультразвукового та магнітопорошкового методів. Натомість, на думку позивача, саме згаданим СТП 04-033.1:2020 і визначено характеристики магнітопорошкового та ультразвукового контролю осей колісних пар.

При цьому, як вказувалось позивачем у позовній заяві, філією «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» (випробувальною лабораторією «Науково-впроваджувальний центр» філії НДКТІ АТ «Укрзалізниця», яка акредитована Національним агентством з акредитації України на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17025, діючий атестат акредитації від 16.02.2023 №201454) були проведені випробування наданих для проведення дослідження фрагментів вісі №0029 691126 82 за показниками: візуальний огляд фрагментів, фрактографічне дослідження поверхні зламу, фізико-хімічні, механічні та металографічні дослідження матеріалу вісі з метою встановлення причин її руйнування. У відповідному Звіті дослідження фрагментів вісі типу РУ1-950-1 №0029 691126 82 третьої колісної пари вантажного вагона №56089931 зокрема було зазначено, що руйнування осі третьої колісної пари вантажного вагона №56089931 відбулось внаслідок зародження та розвитку втомної тріщини від дефекту зварювання, який розташований на границі зчеплення наплавленням шарів з основним металом, що стало небезпечним концентратором для накопичення додаткових макродефектів з подальшим розвитком у магістральну тріщину під дією циклічних навантажень під час експлуатації осі. Наявність слідів наплавлення на поверхні осі в місці злому може свідчити про проведення робіт зварювання з метою відновлення діаметру осі в середній її частині, однак ремонтні роботи з наплавлення в середній частині вісі не дозволені вимогами нормативних документів, зокрема, СТП 04- 020:2018 «Вагони вантажні та контейнери. Правила ремонту при зварюванні та наплавленні», а також СТП 04-001:2015 «Колісні пари вантажних вагонів. Правила технічного обслуговування, ремонту та формування». З огляду результати експертного дослідження причин злому вісі колісної пари, яка стала причиною транспортної події, зважаючи на зміст згаданих вище стандартів (СТП), беручи до уваги, що при проведенні деповського ремонту вантажного вагона №56089931 працівники підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Коломия» щодо переданої Відповідачем відремонтованої колісної пари №691126 зобов`язані були виконати поточний ремонт (звичайне обстеження) обсяг якого не передбачає виконання робіт зі зварювання, наплавлення, комісія зі службового розслідування правомірно прийшла до висновку, що при проведенні ультразвукового та магнітопорошкового контролю середньої частини осі колісної пари не було виявлено та не могло бути виявлено дефектів, оскільки зародження втомної тріщини знаходилось на глибині поза межами контролю ультразвукового та магнітопорошкового методів. За результатами службового розслідування був складений Акт службового розслідування причин аварії від 14.11.2024, в якому зазначено, що технічною причиною сходження з рейок вагона №56089931 на 1290 км ПК10 в межах СП №28 станції Підволочиськ при слідуванні 55 з голови у складі поїзда №2751 07.10.2024 став злам вісі третьої колісної пари за напрямком руху вагона №56089931 з наступним почерговим скоченням з рейок всередину колії обох коліс цієї колісної пари. До транспортної події призвело те, що власник вагона № 56089931 ТОВ «СУГП «Імтрекс» не забезпечив утримання рухомого складу відповідно до вимог п.п. 9.1, 9.4 та 9.12 ПТЕ, внаслідок чого технічний стан окремих елементів вказаного вагона, зокрема колісної пари № 0029 691126 82, не гарантував безпеку руху.

Покликаючись на наведене, позивач переконаний, що відповідач, як власник вантажного вагона №56089931, як джерела підвищеної небезпеки, та переданої ним для підкочення під цей вагон колісної пари неналежної якості, дефекти якої не могли бути виявлені при її звичайному обстеженні у вагонному депо, несе відповідальність за збитки, заподіяні Акціонерному товариству «Українська залізниця» внаслідок сходження вантажного вагона №56089931.

31.07.2025 за вх.№ 24131/25 та 05.08.2025 за вх.№ 24571/25 до суду від ТОВ "Спільне українсько-грецьке підприємство "ІМТРЕКС" надійшли заяви про застосування до правовідносин між сторонами у справі №916/2359/25 наслідки спливу строку позовної давності на підставі ч. 5 ст. 315 ГК України та п. 137 Статуту залізниць України, в заперечення викладеного, 04.08.2025 та 08.08.2025 до суду від АТ «Укрзалізниця» надійшли заяви за вх.№№ 24433/25, 24936/25, де представник позивача зазначає про те, що у правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем у даній справі підлягають застосуванню норми чинного законодавства України що регламентують порядок відшкодування заподіяної шкоди, а тому посилання відповідача у заяві на норми, що регулюють порядок перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти, що випливають з договорів перевезення є необґрунтованим та безпідставним. З огляду на викладені вище обставини, позивач вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі підлягає застосуванню загальна позовна давність, що встановлюється тривалістю у три роки на підставі ч.1 ст.257 ЦК України.

05.08.2025 відповідач подав до суду клопотання за вх.№ 24547/25 про залишення без розгляду відповідь на відзив на позовну заяву та заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, у зв`язку з тим, що ч.ч. 1, 3 ст. 56 ГПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника; юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Згідно ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При цьому, відповідь на відзив на позов та заперечення на заяву щодо застосування строків позовної давності від імені позивача підписано юрисконсультом Петрів Лесею Павлівною, яка діє на підставі довіреності, копію якої додано до матеріалів справи, однак не додано ні доказів, що свідчили б про наявність у Петрів Лесі Павлівни статусу адвоката, який діє на підставі зазначеної довіреності, ані доказів на підтвердження того, що поіменована особа наділена повноваженнями на самопредставництво у розумінні частини третьої статті 56 ГПК України, відсутні такі відомості і в матеріалах справи. Відтак, відповідач стверджує, що юрисконсульт Петрів Леся Павлівна не має права представляти позивача як представник (адвокат) на підставі довіреності, так і в порядку самопредставництва відповідно до положень частини третьої статті 56 ГПК України.

У запереченнях від 07.08.2025 за вх.№ 24844/25 представник позивач відзначив про те, що зі змісту ухвали про відкриття провадження у даній справі №916/2359/25 вбачається, що беручи до уваги предмет та підстави позову суд прийшов до висновку, що справа є малозначною та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику сторін). При цьому, частиною 2 ст. 58 ГПК України встановлено те, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність. Таким чином, суд визнав дану справу малозначною, а ч.2 ст. 58 ГПК України визначено вимоги щодо особи, що може бути представником у такій справі (при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність). Обсяг прав та обов`язків Петрів Л.П., як представника Акціонерного товариства «Українська залізниця», визначений у наданій довіреності від 08.07.2025 №6519, зі змісту якої також вбачається, що при видачі такої довіреності особа Петрів Л.П. встановлена на підставі паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 02.04.1996. Дата видачі паспорта підтверджує той факт, що станом на даний час Петрів Л.П. вже виповнилось 18 років. Зважаючи на викладені вище обставини, з огляду на встановлені ч.2 ст. 58 ГПК України вимоги, позивач вважає, що Петрів Леся Павлівна є належним представником Акціонерного товариства «Українська залізниця» у даній справі, а отже, клопотання Відповідача від 05.08.2025 у справі №916/259/25 не підлягає до задоволення.

Отже, як було установлено вище, Господарський суд Одеської області ухвалою від 23.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №916/2359/25, справу постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Ураховуючи викладене та те, що справа № 916/2359/25 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке Підприємство "ІМТРЕКС" про стягнення збитків у сумі 678 951,81 грн є малозначною в розумінні ст. 12 ГПК України, а також з урахуванням того, що ухвалою суду від 23.06.2025 відкрито провадження у справі №916/2359/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судом не підлягає задоволенню клопотання відповідача від 05.08.2025 за вх.№ 24547/25 про залишення без розгляду відповідь на відзив на позовну заяву та заперечення на заяву про застосування строків позовної давності.

Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Отже, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

установив:

07.10.2024 о 18 год. 28 хв. під час прямування поїзда №2751 з локомотивом ВЛОК №216 на 1294 км ПК 5 перегону Підволочиськ-Максимівка Тернопільська регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» відбулося падіння тиску в гальмівній магістралі.

Факт передачі колісної пари, яка стала причиною транспортної події підтверджений Актом приймання передачі від 30.08.2024, підписаний та скріплений печатками уповноважених представників сторін.

Під час огляду складу поїзда локомотивна бригада виявила сходження 55-го вагона № 56089931 (вантаж - щебінь) другим візком внаслідок зламу вісі третьої колісної пари за напрямком руху вагона.

Відповідно до вимог Порядку розслідування транспортних подій в акціонерному товаристві «Українська залізниця» (СТП 07-005:2019, затверджений рішенням правління АТ «Укрзалізниця» - протокол засідання від 01.11.2019, №Ц-46/99 ком.т) з метою розслідування транспортної події 07.10.2024, наказом №677/од від 08.10.2024 регіональної філії «Львівська залізниця» була створена відповідна комісія.

У процесі розслідування причин аварії, з метою забезпечення об`єктивності розслідування, для встановлення причин руйнування (зламу) вісі колісної пари типу РУ-1-950-1 №0029 691126 82 філія «Львівська залізниця» AТ «Укрзалізниця» звернулась до філії «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» для проведення відповідної експертизи (досліджень). Філією «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» (випробувальною лабораторією «Науково-впроваджувальний центр» філії НДКТІ АТ «Укрзалізниця», яка акредитована Національним агентством з акредитації України на відповідність вимогам ДСТУ EN ISO/IEC 17025, діючий атестат акредитації від 16.02.2023 №201454) були проведені випробування наданих для проведення дослідження фрагментів вісі №0029 691126 82 за показниками: візуальний огляд фрагментів, фактографічне дослідження поверхні зламу, фізико-хімічні, механічні та металографічні дослідження матеріалу вісі з метою встановлення причин її руйнування.

У Звіті дослідження фрагментів вісі типу РУ1-950-1 №0029 691126 82 третьої колісної пари вантажного вагона №56089931 (надалі Звіт) встановлено таке: За результатами візуального контролю, фактографічного дослідження поверхонь руйнування, визначення макроструктури, мікроструктури. мікротвердості виявлено наплавлений шар у поперечному перерізі товщиною до 7 мм та в повздовжньому перерізі шириною від 60 мм до 72 мм по всьому діаметру осі в місці її зламу. Наплавлений шар має численні внутрішні дефекти зварювання у вигляді несплавлення (непроварів), мікротріщин та газових пор, сліди механічної обробки поверхні шляхом шліфування та відмінні від основного металу осі мікротвердість, макро - та мікроструктуру. Наявність концентраторів напружень у вигляді дефектів зварювання, а також залишкові напруження, що утворились під час та після наплавлення, в поєднанні з циклічними навантаженнями при експлуатації, призвели до появи та розвитку втомної тріщини, яка розповсюдилась по поперечному перерізу вісі до повного її руйнування. Таким чином, руйнування осі третьої колісної пари вантажного вагона №56089931 відбулось внаслідок зародження та розвитку втомної тріщини від дефекту зварювання, який розташований на границі зчеплення наплавленням шарів з основним металом, що стало небезпечним концентратором для накопичення додаткових макродефектів з подальшим розвитком у магістральну тріщину під дією циклічних навантажень під час експлуатації осі. Наявність слідів наплавлення на поверхні осі в місці злому може свідчити про проведення робіт зварювання з метою відновлення діаметру осі в середній її частині, однак ремонтні роботи з наплавлення в середній частині вісі не дозволені вимогами нормативних документів, зокрема, СТП 04-020:2018 «Загони вантажні та контейнери. Правила ремонту при зварюванні та наплавленні», а також СТ 04-001:2015 «Колісні пари вантажних вагонів. Правила технічного обслуговування, ремонту та формування».

За результатами службового розслідування був складений Акт службового розслідування причин аварії від 14.11.2024, в якому зазначено, що технічною причиною сходження з рейок вагона №56089931 на 1290 км ПК10 в межах СП №28 станції Підволочиськ при слідуванні 55 з голови у складі поїзда №2751 07.10.2024 став злам вісі третьої колісної пари за напрямком руху вагона №56089931 з наступним почерговим скоченням з рейок всередину колії обох коліс цієї колісної пари. Так, до транспортної події призвело те, що власник вагона №56089931 ТОВ «СУГП «Імтрекс» не забезпечив утримання рухомого складу відповідно до вимог п.п. 9.1, 9.4 та 9.12 ПТЕ, внаслідок чого технічний стан окремих елементів вказаного вагона, зокрема колісної пари №0029 691126 82, не гарантував безпеку руху. Комісія дійшла висновку: транспортну подію, що 07.10.2024 призвела до сходження з рейок вагона № 56089931 на 1290 км ПК10 станції Підволочиськ під час прямування поїзда № 2751, згідно з п. 10 розділу ІІ Додатку до Положення про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 03.07.2017 № 235, слід класифікувати як аварію та віднести за власником вагона - ТОВ «СУГП «Імтрекс». 29.11.2024 підрозділом «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» власнику вагона - ТОВ «СУГП «Імтрекс» з супровідним листом №H-10/1780 від 27.11.2024 надіслані матеріали службового розслідування випадку сходження з рейок вагона № 56089931 у поїзді №2751 на станції Підволочиськ внаслідок злому вісі колісної пари № 0029 691126 82.

Як убачається з матеріалів службового розслідування, збитки, заподіяні Акціонерному товариству «Українська залізниця» становлять 678 951,81 грн (3 ПДВ), які складаються: з 484 762,31 грн (з ПДВ) - збитки колійного господарства - витрати на відновлення колії, що була пошкоджена внаслідок сходу вагона. Для підтвердження надаємо відповідну довідку та калькуляцію вартості відновлення непарної колії 1290 км ПК9 та стрілочних переводів №18, 8, 2 (виробничий-структурний підрозділ «Тернопільська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця») (додаток №11); з 52 729.05 грн (з ПДВ) (43940,87 грн (без ПДВ) - вартість відновлення пошкодженого при сході електрообладнання. Для підтвердження понесених витрат надаємо довідку №315 від 16.10.204 та Довідку про нараховану зарплату та інші витрати працівників дистанції, залучених до усунення наслідків транспортної події 07.10.2024 по станції Підволочиськ (схід поїзда № 2751); з 84 941,00 грн (з ПДВ) (70784,16 грн (без ПДВ) - вартість виконання робіт з ліквідації наслідків сходу 07.10.2024 3 застосуванням техніки відновлювального поїзда №3411 ст. Тернопіль. Для підтвердження виробничим підрозділом «Служба аварійно-відновлювальних робіт» філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» надані Довідка №HAB-2/830 від 21.10.2023 та калькуляція фактичної вартості виконання робіт по ліквідації наслідків транспортної події краном ЕДК-1000/4 та освітлювальною установкою «Світлова вежа» відновного поїзда №3511 ст. Тернопіль виробничого підрозділу «Служба аварійно-відновлювальних робіт»; з 56 519,45 грн (з ПДВ) (47099,54 грн (без ПДВ) - вартість послуг з дослідження (неруйнівний контроль візуальним методом, фактографічне дослідження поверхонь руйнування, визначення мікроструктури та мікротвердості матеріалу вісі) фрагментів вісі типу РУ1-950-1 №02 третьої колісної пари вантажного вагона №6608993 з метою встановлення причини її руйнування.

Позивачем для підтвердження вказаного також додано Акт здачі-робіт (надання послуг) №l від 24.12.2024.

17.02.2023 між ТОВ «Київський агрегатний завод» та ТОВ «Корд Авто» було укладено договір предметом якого є виконання робіт з ремонту вагонних колісних пар типу РУ1Ш-957-Г, РУ1-957-Г.

На виконання ремонтних робіт зазначених вище колісних пар 24.02.2023 ТОВ «Київський агрегатний завод» уклав з ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод».

09.06.2023 ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» придбав у ТОВ «Корд Авто» відреставровані вагонні колісні пари, в тому числі за № 29. 691126.82, злом якої відбувся під час події 07.10.2024.

У липні 2023 року ТОВ «Інтер Логістик Україна» на підставі договору підряду № 2307- 03 /р від 03.07.2023 направив належний ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» вагон № 56089931 в ВЧДЕ -5 Коломия для здійснення деповського ремонту в тому числі заміни колісної пари.

ТОВ «ІНТЕР ЛОГІСТИК Україна», з метою проведення деповського ремонту залізничних вагонів в тому числі залізничного вагону № 56089931 уклав з ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» договір №Л/В-23563п/НЮ від 19.07.2023 на ремонт вантажних вагонів.

20.02.2024 Виробничий підрозділ «Ремонтне вагонне депо Коломия» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виконала деповський ремонт вагону № 56089931.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою та другою статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.9.1. Правил технічної експлуатації залізниць України (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 №411, з наступними змінами та доповненнями, надалі ПТЕ) рухомий склад а також спеціальний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху.

Як зазначено у п. 9.4. ПТЕ усі елементи вагонів за міцністю, стійкістю і технічним станом мають гарантувати безпечний і плавний рух поїздів з найбільшими швидкостями, визначеними Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Згідно п.9.12. ПТЕ локомотиви і вагони, що належать іншим відомствам, підприємствам та організаціям і виходять на колії загальної мережі залізниць, мають відповідати вимогам цих Правил.

Оскільки згідно з висновками службового розслідування Відповідач ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС», як Власник вагона №56089931, не забезпечив утримання належного йому рухомого складу у відповідності до вимог п.п. 9.1, 9.4 та 9.12 внаслідок чого технічний стан його окремих елементів, зокрема - колісної пари №82, не гарантував безпеку руху, що призвело до транспортної події, останній несе відповідальність за заподіяні внаслідок транспортної події збитки.

Статтею 225 Господарського кодексу України (чинної на момент виникнення спірних відносин і звернення до суду із цим позовом) визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

У цьому конкретному випадку, розглянувши позовні вимоги та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме - протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданні шкоди - пошкодження складових частин вагонів та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, зі свого боку, відповідач не довів суду належними та допустимими доказами того факту, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з його вини.

За таких обставин, дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що покладення відповідальності на АТ "Українська залізниця" за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» про стягнення збитків у сумі 678951,81 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо застосування строків позовної давності, про що заявив відповідач під час розгляду цієї справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас ч. 1 ст. 258 ЦК України встановлює, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 3 ст. 925 ЦК України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Частина 5 ст. 315 Господарського кодексу України (що діяла на момент звернення до суду із цим позовом) встановлювала, що для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За статтею 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Оскільки правовідносини сторін виникли з укладеного між ними договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, сторони в передбаченій законом формі, домовились про збільшення позовної давності без зазначення жодних винятків, на які ці положення договору не розповсюджуються, строк позовної давності було збільшено за домовленістю сторін до одного року.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX розділ Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Станом на дату подання позовної заяви (16.06.2025) п. 19 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України був у редакції, викладеній вище.

Отже, згідно п. 19 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені статтею 259 цього Кодексу (позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін), продовжуються на строк його дії.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем подано позов у межах строку позовної давності, а заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин та правового регулювання господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке Підприємство "ІМТРЕКС" у задоволенні клопотання від 05.08.2025 за вх.№ 24547/25 про залишення без розгляду відповідь на відзив на позовну заяву та заперечення на заяву про застосування строків позовної давності

2. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке Підприємство "ІМТРЕКС" (68001, Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 8А/18Н, ) про стягнення збитків у сумі 678 951,81 грн задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке Підприємство "ІМТРЕКС" (68001, Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 8А/18Н, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) збитки у розмірі 678 951 (шістсот сімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн 81 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 184 (десять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 28 коп.

Згідно з ч.ч.1, 2ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2025 р.

Суддя Т.І. Демченко