ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року Справа № 906/902/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Юрчук М.І. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача - Коптілов Ю.В.

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025

за скаргою ТОВ "Технобуд Інвест" від 28.07.2025 (вх. г/с №01-19/98/25 від 28.07.2025) про визнання бездіяльності державного виконавця ВДВС незаконною та зобов`язання вчинити дії

у справі №906/902/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД ІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВІ Атлас Україна"

про стягнення 32 404,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24 закрито провадження з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технобуд Інвест" від 28.07.2025 (вх. г/с №01-19/98/25 від 28.07.2025) про визнання бездіяльності Головного державного виконавця Коростенського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бовсунівської Марини Вячеславівни неправомірною та зобов`язати вчинити виконавчі дії за правилами ст.ст. 339-342 ГПК України. Роз`яснено, що судове оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження віднесено до юрисдикції адміністративних судів, тому розгляд скарг учасників виконавчого провадження здійснюється за правилами адміністративного судочинства.

Вказана ухвала мотивована тим, що скарга на бездіяльність ДВС станом на дату постановлення цієї ухвали суду не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД ІНВЕСТ" звернулося до суду із апеляційною скаргою через систему Електронний суд, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі № 906/902/24 і направити справу для продовження розгляду нашої скарги на бездіяльність державного виконавця до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доведи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- суд першої інстанції встановив, що предметом скарги є бездіяльність державного виконавця, яка відбулася до об`єднання виконавчих проваджень у зведене, проте безпідставно закрив провадження та відмовився розглядати скаргу, пославшись на аналогію закону та прецеденти, які не стосуються обставин скарги щодо бездіяльності державного виконавця, яка відбувається вже протягом року до об`єднання виконавчих проваджень у зведене провадження;

- оскаржувана ухвала прийнята в порушення ст. ст. 339-342 ГПК України та, наведеним в оскаржуваній ухвалі прецедентам Верховного Суду.

14.10.2025 матеріали справи №906/902/24 надійшли до суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24. Розгляд апеляційної скарги призначити на "04" листопада 2025 р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до надіслати до 31.10.2025 Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце і час судового засідання повідомлений належним чином.

Також 04.11.2025 на адресу суду від Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження у зв`язку з неможливістю взяти участь у судовому засіданні.

Щодо вказаного клопотання суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 "Якименко проти України"; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 "Мороз та інші проти України" та інші).

Також суд при розгляді клопотання судом бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.07.2020 у справі №924/369/19 та від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Доказів на підтвердження неможливості участі представника заявника у судовому засіданні суду не надано.

За викладених обставин, оскільки явка учасників у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, беручи до уваги те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваної ухвали суду, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що Господарський суд Житомирської області рішенням від 01.10.2024 стягнув з ТОВ "МВІ Атлас Україна" на користь ТОВ "Технобуд Інвест" 32 404,00грн основного боргу; 3028,00 грн судового збору.

На примусове виконання рішення суду від 01.10.2024 видано наказ № 906/902/24 від 25.10.2024.

18.11.2024 головним державним виконавце Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гребенюк М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76583587 (ідентифікатор доступу: ВБ0306172Б56) на підставі наказу № 906/902/24 від 25.10.2024 про стягнення 35 432,00 грн (а.с. 54).

Згідно інформації про виконавче провадження станом на 27.07.2025 в межах виконавчого провадження № 76583587 також здійснені інші виконавчі дії: 18.11.2024 винесені постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 189,00грн, виконавчого збору в сумі 3543,20грн та про арешт коштів боржника на суму 39164,20 грн; 31.01.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника на суму 39164,20грн.

Стягувач звернувся до Коростенського ВДВС із заявою № 28/04-01 від 28.04.2025 щодо здійснення виконавчих дій з виконання рішення суду на підставі наказу № 906/902/24 від 25.10.2024. У заяві від 28.04.2025 стягувач наголосив на тому, що на дату звернення будь-які виконавчі дії не було вчинено після січня 2025 (арешт коштів боржника). Стягувач доводив до відома державного виконавця , що із відкритих баз даних у боржника обліковується майно на суму понад одного мільйона гривень. Право державного виконавця на розшук майна боржника не обмежується лише отриманням відповідей на запити з державних реєстрів, але й також за місцезнаходженням боржника (ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження) (а. с. 58-60).

У відповіді на заяву стягувача № 28/04-01 від 28.04.2025 Коростенським ВДВС надано відповідь від 26.05.2025 № 23.9-18/45984 щодо вчинення виконавчих дій у ВП № 76583587. У відповіді повідомлено, що з метою перевірки майнового стану боржника здійснено запити до органів реєстрації та отримано відповідь МВС про відсутність державної реєстрації транспортних засобів за боржником, від Державної фіскальної служби України про відкриті боржником рахунки в АТ "Ощадбанк", АТ ТАСКОМБАНК, АТ " БАНК АЛЬЯНС", АБ "УКРГАЗБАНК", АТ "ПУМБ", АК КБ "ПриватБанк". Постанову про арешт коштів боржника від 18.11.2024 надіслано всім банківським установам. 10.12.2024 здійснено виклик керівника боржника рекомендованою кореспонденцією (трек номер 250), однак останній повернувся без виконання за закінченням терміну зберігання. Постанову про арешт коштів боржника від 31.01.2025 надіслано на опрацювання до АТ "ПУМБ". За допомогою АСВП отримано інформацію про результати виконання банківськими установами постанов про арешт коштів боржника. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 26.05.2025 за боржником відсутнє зареєстроване майно. Згідно витягу з ДЗК за боржником не зареєстровані земельні ділянки. З метою перевірки майнового стану боржника періодично направляються запити до органів реєстрації та банківських установ (останні вчинено 20.05.2025). Згідно отриманих відповідей майновий стан боржника не змінився. У зв`язку з інформацією від АТ КБ "ПриватБанк" про наявність коштів на рахунку, надіслано платіжну інструкцію на їх списання, та після надходження коштів на депозитний рахунок відділу, останній будуть розподілені відповідно до Закону. Про подальший хід виконавчого провадження стягувача буде повідомлено (а. с. 61).

Стягувач повторно звернувся до Коростенського ВДВС із заявою № 01/07-01 від 01.07.2025 щодо здійснення виконавчих дій з виконання рішення суду на підставі наказу № 906/902/24 від 25.10.2024. У заяві від 01.07.2025 стягувач повторно наголошує на тому , що всі можливі виконавчі дії щодо розшуку майна боржника не вчиняються. Зокрема вказано на те, що повідомивши про наявність у боржника коштів на рахунку АТ КБ "ПриватБанк" та їх подальший розподіл відповідно до Закону, на рахунок стягувача не надійшло жодної гривні. Повторно наголошено про наявність інформації у відкритих базах даних щодо наявності у боржника майна на суму понад одного мільйона гривень. Повторно наголошено на неухильному дотриманню вимог ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 62-65). Відповіді на повторну заяву Коростенського ВДВС до матеріалів скарги не додано.

28.07.2025 до суду надійшла скарга ТОВ "Технобуд Інвест" від 28.07.2025 (вх. г/с №01-19/98/25 від 28.07.2025) про визнання бездіяльності державного виконавця ВДВС незаконною та зобов`язати вчинити дії.

В ході розгляду скарги державний виконавець до викладеного у відзиві на скаргу, який фактично відтворює зміст відповіді Коростенського ВДВС від 26.05.2025 № 23.9-18/45984 наданої на заяву стягувача № 28/04-01 від 28.04.2025, вказав, що згідно з витягу з Реєстру сільськогосподарської техніки у боржника така відсутні. Щодо коштів боржника на рахунку в АТ КБ "ПриватБанк", то платіжну інструкцію виконавця повернуто без виконання у зв`язку з арештом коштів для забезпечення іншого арешту. Останні запити до органів реєстрації майна та банківських установ вчинено 04.09.2025. Окрім того, скеровано запит до Коростенського управління ГУ ДПС у Житомирській області щодо надання інформації про наявне на балансі майно боржника, яке обліковується за суб`єктом господарювання. 09.09.2025 отримано пояснення керівника боржника щодо невиконання рішення суду та підготовку документів до суду для визнання товариства неплатоспроможним.

До відзиву на скаргу державним виконавцем подано: інформаційну довідку № 437732254 від 31.07.2025 про відсутність державної реєстрації нерухомого майна за боржником; пояснення керівника боржника від 09.09.2025 щодо причин невиконання рішення суду; квитанцію №2 від 27.02.2025 про прийняття ГУ ДПС у Житомирській області, Коростенська ДПІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2024; запит державного виконавця від 04.09.2025 № 77287 до Коростенського управління ГУ ДПС у Житомирській області щодо наявного на балансі майна, яке обліковується за даними органів ДПС, що наявне за боржником; щодо подання звітності боржником стосовно господарської діяльності.

16.09.2025 в суді першої інстанції державний виконавець в усній формі зазначив, що у Коростенському ВДВС знаходяться декілька виконавчих проваджень щодо боржника у справі, тому ВП № 76583587 приєднано до зведеного виконавчого провадження.

18.09.2025 в суді першої інстанції державний виконавець подав постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 11.09.2025 згідно з якою на підставі ст. 30 Закону України постановлено об`єднати виконавчі провадження № 76583587, № 76759510, № 76837069 та 77228873 у зведене виконавче провадження № 79090666.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 129 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", що також узгоджується зі змістом ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Схожа за змістом диспозиція міститься у частині першій статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом враховано, що якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення, за правилами господарського судочинства.

Частиною 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема, ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №911/100/18.

Суд констатує, що 11.09.2025 державним виконавцем постановлено об`єднано виконавчі провадження у зведене виконавче провадження, згідно з якою на підставі ст. 30 Закону України постановлено об`єднати виконавчі провадження № 76583587, № 76759510, № 76837069 та 77228873 у зведене виконавче провадження № 79090666.

Колегія суддів зазначає, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Це правило діє і при виконанні зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднані судові рішення, ухвалені за правилами однієї юрисдикції.

При виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 287 КАС України.

Вказаний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс19), від 20 червня 2018 року в справі № 553/1642/15-ц (провадження № 14-207цс18), від 12 вересня 2018 року в справі № 461/5045/16-а (провадження № 11-675апп18) та від 16 січня 2019 року в справі № 657/233/14-ц (провадження № 14-447цс18), від 13.02.2019 року у справі №808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10.04.2019 року у справі №908/2520/16 (провадження № 12-30гс19), від 05.06.2019 року у справі № 911/100/18(провадження № 12-60гс19).

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року №660/612/16-ц (провадження № 14-19цс19) зазначено наступне:

"Разом з тим у частині п`ятій вказаної статті (ст. 287 КАС України) передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто частина п`ята статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства".

Також колегія суддів звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.07.2025 у справі №911/1459/22, що за зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені. При цьому законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14.06.2024 у справі №909/747/22, від 10.03.2025 у справі № 916/183/21).

Відтак, враховуючи сталу позицію Верховного Суду щодо підвідомчості оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, та з огляду на те, що виконавче провадження № 76583587 входить до складу зведеного виконавчого провадження №79090666, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що скарга на дії державного виконавця підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Скаржник акцентує увагу на тому, що бездіяльність державного виконавця відбулася до об`єднання виконавчих проваджень у зведене провадження, тобто скарга позивача у цій справі повинна розглядатися судом, який видав виконавчий документ, тобто в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

Вказані доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки сам факт перебування виконавчого провадження № 76583587 у складі зведеного виконавчого провадження №779090666, з урахуванням сталої судової практики, є підставою для передачі такої скарги для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судова колегія зазначає, що доводи по суті скарги на бездіяльність державного виконавця розглядаються в порядку адміністративного судочинства, з огляду на те, що постанова державного виконавця від 11.09.2025 про передачу виконавчого провадження №76583587 до складу зведеного виконавчого провадження № 779090666 не скасована та є чинною, та беручи до уваги судову практику Великої Палати Верховного Суду

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Підсумовуючи викладене, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.03.2018 у справі №660/612/16-ц (провадження № 14-19цс19), у постановах від 14.06.2024 у справі №909/747/22, від 10.03.2025 та 10.10.2025 у справі № 916/183/21, від 11.07.2025 у справі №911/1459/22, беручи до уваги наведені нормативні приписи та той факт, що скарга не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД ІНВЕСТ" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі №906/902/24 - без змін.

2. Справу №906/902/24 повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "06" листопада 2025 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Розізнана І.В.