ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" листопада 2025 р. м. Київ Справа № 911/3382/25
Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши заяву ОСОБА_1 б/н від 03.11.2025 року про забезпечення позову до подачі позовної заяви відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) шляхом заборони правлінню Громадської організації Садівницького товариства «Буревісник 3» та іншим уповноваженим на це особам, вчиняти певні дії, а саме: розглядати питання про виключення ОСОБА_1 із членів ГО СТ «Буревісник 3» без участі ОСОБА_1 , якщо її відсутність обґрунтована поважними причинами згідно п.4.5 Статуту ГО СТ «Буревісник 3»
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Київської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України б/н від 03.11.2025 року шляхом заборони правлінню Громадської організації Садівницького товариства «Буревісник 3» та іншим уповноваженим на це особам, вчиняти певні дії, а саме: розглядати питання про виключення ОСОБА_1 із членів ГО СТ «Буревісник 3» без участі ОСОБА_1 , якщо її відсутність обґрунтована поважними причинами згідно п.4.5 Статуту ГО СТ «Буревісник 3».
Частиною 1 ст. 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 09.04.2019, посвідченого Меленною Т.К., приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області є власником садового будинку АДРЕСА_1 загальною площею: 102,6 кв.м., житловою площею: 74 кв.м., що знаходиться в СТ «Буревісник 3» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області по АДРЕСА_2 .
09.10.2025 Бориспільським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким зокрема, визнано незаконною бездіяльність ГО СТ «Буревісник-3», що полягає в ухиленні від надання ОСОБА_1 для ознайомлення протоколів загальних зборів членів СТ «Буревісник-3» та реєстрів членів СТ, що були присутні на загальних зборах, за період часу з 10.04.2019 року по 22.01.2024 року.
26.10.2025 представником позивача отримано відправлення, в якому знаходилась копія протоколу №6 засідання правління від 19.10.2025. Викладені в протоколі обставини, на думку заявника, є необґрунтованими. Заявник вважає, що дійсною підставою розгляду питання про її виключення з членів ГО СТ «Буревісник 3» є бажання Голови правління і інших членів правління ГО СТ «Буревісник 3» уникнути виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2025.
За повідомленням представника заявника, ОСОБА_1 на даний час знаходиться в Німеччині в лікарні і не могла бути присутньою на розгляді питання про виключення ОСОБА_1 із членів ГО СТ «Буревісник 3» 02.11.2025, що узгоджується з п.4.5 Статуту ГО СТ «Буревісник 3». Представник ОСОБА_1 також не мав можливості бути присутнім на засіданні правління ГО СТ «Буревісник 3». Так, 01.11.2025 і 02.11.2025 ОСОБА_1 та ії представник шляхом надіслання повідомлення на електронну пошту та месенджер Вайбер повідомлено ГО СТ «Буревісник 3» про вказані обставини.
Однак, ОСОБА_1 , як зацікавлена особа, передбачає, що за будь-яких обставин Правління ГО СТ «Буревісник 3» буде намагатись розглянути питання та ухвалити рішення без її участі , що завдасть значної моральної та матеріальної шкоди. Заявник вважає що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення судового рішення. В разі невжиття заходів забезпечення і прийнятті правлінням рішення про виключення ОСОБА_1 із членів ГО СТ «Буревісник 3» (без її присутності) необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача.
Розглянувши подану заявником заяву про забезпечення позову б/н від 03.11.2025 року судом встановлено наступне.
З огляду на зміст ст. 137 ГПК України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.
Зокрема, ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено способи забезпечення позову, серед яких заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Згідно ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову та реальність загрози утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).
Дослідивши викладені в заяві про забезпечення позову обставини та додані заявником до заяви докази, суд, з урахуванням вищевказаних приписів законодавства, зазначає про відсутність документально підтверджених фактів наміру ГО СТ «Буревісник 3» вчиняти дії, які безпосередньо стосуються заявника, як учасника товариства без відома його членів, тому, відсутні підстави стверджувати про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів забезпечення позову, заява фактично ґрунтується на припущеннях.
Крім того, оцінка дій ГО СТ «Буревісник 3», на незаконності яких наголошує заявник, судом буде надана за результатом розгляду справи по суті на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів. При цьому, заявник не повідомляє жодних обставин стосовно вчинення певних дій на момент звернення до суду із даною заявою про забезпечення позову. Тобто, суду не доведено, що описані події свідчать про можливість утруднення виконання судового рішення на даний час.
В силу вимог положень процесуального закону, що стосується забезпечення позову, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення в період пред`явлення позову до суду. Зокрема, докази щодо реалізації чи підготовчі дії щодо реалізації майна, його передачі іншим особам, зміни статусу, тощо. Проте, у поданій заяві заявник посилається лише на потенційну можливість виникнення заявлених у заяві обставин.
Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.
Оцінивши доводи заявника та надані ним докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно п. 8 ст. 140 ГПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також, не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Таким чином, заява ОСОБА_1 б/н від 03.11.2025 року про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, задоволенню не підлягає, як не обґрунтована та не доведена.
Керуючись ст.ст. 74, 136-140, ст. 234 ГПК України, суд
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви б/н від 03.11.2025 року про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, шляхом заборони правлінню Громадської організації Садівницького товариства «Буревісник 3» та іншим уповноваженим на це особам, вчиняти певні дії, а саме: розглядати питання про виключення ОСОБА_1 із членів ГО СТ «Буревісник 3» без участі ОСОБА_1 , якщо її відсутність обґрунтована поважними причинами згідно п.4.5 Статуту ГО СТ «Буревісник 3».
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту складення повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць