УХВАЛА

03 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/18929/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Сенс Банк"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025

за заявою Акціонерного товариства "Сенс Банк" про передачу справи за підсудністю за наслідками розгляду апеляційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 у справі

за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк"

до Міністерства юстиції України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) Державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ілющенков Сергій Олександрович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 2) ОСОБА_1 ,

про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 позов задоволено; визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 30.06.2020 року №2232/5 "Про задоволення скарги"; стягнуто судові витрати.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 задоволено частково; скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023; закрито провадження у справі; справу повернуто до Господарського суду міста Києва.

Підставою закриття провадження стало те, що даний спір підлягає вирішенню не в порядку господарського судочинства, а в порядку цивільного судочинства.

У порядку частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) роз`яснено позивачу про можливість пред`явлення ним позову до суду загальної юрисдикції - Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (за місцезнаходженням нерухомого майна, згідно Переліку проспектів, вулиць, провулків розташованих на території Шевченківського району м. Запоріжжя - https://sh.zp.court.gov.ua/userfiles/perelikvulic_2.doc).

Позивачу також роз`яснено, що він має право протягом десяти днів з дня отримання ним даної постанови звернутися до Північного апеляційного господарського суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

З матеріалів справи вбачається, що копію вказаної постанови доставлено до електронної скриньки позивача 10.05.2023.

Постановою Верховного Суду від 09.08.2023 касаційну скаргу Акціонерного товариства ?Сенс Банк? (далі - АТ "Сенс Банк") залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі №910/18929/21 залишено без змін.

28.08.2023 від АТ "Сенс Банк" до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про направлення справи за встановленою підсудністю - Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Листом голови Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2023 №04-06/557/23 повідомлено позивачу, що справу було скеровано до Господарського суду міста Києва.

04.12.2024 АТ "Сенс Банк" подало до Господарського суду міста Києва заяву, у якій просило повідомити, чи було направлено справу за встановленою юрисдикцією до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Листом від 09.12.2024 №910/18929/21 Господарський суд міста Києва повідомив позивачу про те, що відсутні відомості про постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, тому вона не направлялась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

20.08.2025 від АТ "Сенс Банк" повторно надійшла заява про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи - Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 заяву АТ "Сенс Банк" про передачу справи за підсудністю залишено без розгляду. Ухвала мотивована тим, що заявником подано заяву про передачу справи за підсудністю з пропуском встановленого законом строку.

13.10.2025 (через систему ?Електронний суд?) АТ "Сенс Банк" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025, в якій просить ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини 2 статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Предметом касаційного оскарження у даній справі є ухвала Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 про залишення без розгляду заяви про передачу справи за підсудністю.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 9 частини 2 статті 2 ГПК України одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

За змістом частини 1 статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

У пункті 3 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Суд звертає увагу, що наведений перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду є вичерпним.

Проте ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без розгляду заяви не відноситься до переліку ухвал, які згідно з пунктом 3 частини 1 статті 287 ГПК України підлягають касаційному оскарженню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 21.03.2025 у справі №911/3069/19.

Відповідно до практики ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі ?Пелевін проти України?).

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

Умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: ?Levages Prestations Services v. France? від 23.10.1996; ?Brualla Gomes de la Torre v. Spain? від 19.12.1997).

У рішенні ЄСПЛ у справі ?Гарсія Манібардо проти Іспанії? від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі ?Monnel and Morris v. the United Kingdom?, рішення від 29.10.1996 у справі ?Helmers v. Sweden?).

Вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Отже, виходячи зі змісту приписів пункту 3 частини 1 статті 287 ГПК України, оскаржувана ухвала про залишення без розгляду заяви касаційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Сенс Банк" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 у даній справі, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 235, 287, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/18929/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач