ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" листопада 2025 р. м. Київ Справа №911/1004/25

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши заяву представника комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка"

про розстрочення виконання рішення суду від 31.07.2025 року в справі №911/1004/25

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг"

до комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка"

про стягнення 2 176 637,99 грн,

за участю представника:

позивача: Яковенка П.А., - адвоката (свідоцтво, серії КВ №000365, від 19.11.2018 року);

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИЛА:

рішенням Господарського суду Київської області від 31.07.2025 року (далі рішення суду) позов товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» про стягнення 2 176 637,99 грн задоволений повністю, стягнуто з комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 2 176 637,99 грн основного боргу та 26 119,66 грн судового збору.

23 вересня 2025 року, на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 19 вересня 2025 року, виданий наказ.

17 жовтня 2025 року через систему "Електронний Суд" до Господарського суду Київської області від представника комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» надійшла заява про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025 року, ця заява передана на розгляд судді Грабець С.Ю.

Ухвалою суду від 23.10.2025 року засідання призначене на 05 листопада 2025 року.

22 жовтня 2025 року через систему "Електронний Суд" до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2025 року.

У засіданні представник позивача проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2025 року заперечував.

Представник відповідача у засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду від 31.07.2025 року представник відповідача послалась на скрутне фінансово-економічне становище відповідача, обумовлене відсутністю компенсації різниці в тарифах протягом тривалого періоду, наявну значну дебіторську заборгованість споживачів, а також на відсутність можливості реалізації будь-якого майна, що належить до комунальної власності Володарської селищної територіальної громади та закріплене за відповідачем на праві господарського відання або оперативного управління, в зв`язку з чим, представник відповідача просила суд розстрочити виконання рішення суду в справі №911/1004/25 від 31.07.2025 року на дванадцять місяців.

На підтвердження обставин, викладених у заяві про відстрочення виконання рішення, представник відповідача подала до суду копії: договору №1 про закріплення майна комунальної власності Володарської селищної територіальної громади на праві господарського відання від 19.04.2021 року, звіту про оплату населенням житлово-комунальних послуг за І квартал 2025 року, звіту про оплату населенням житлово-комунальних послуг за ІV квартал 2024 року, фінансової звітності малого підприємства, переліку рахунків відповідача в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" у м. Київі, протоколів засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому, суд наголошує на тому, що відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Ця правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 року в справі №910/11949/21.

Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також представник відповідача послалась на затримку проведення розрахунків з різниці в тарифах на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії.

Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" №2479-ІХ (далі Закон №2479) внесені зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" №1730-VIII (далі Закон №1730) у частині надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 4 Закону №1730, обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Врегулювання заборгованості у відповідності до Закону №1730 для учасників процедури врегулювання заборгованості здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, відповідно до договорів проведення взаєморозрахунків (ст. 4 Закону №1730) та договорів реструктуризації заборгованості (ст. 5 Закону №1730).

Договір про організацію взаєморозрахунків визначає, як наявність заборгованості, так і її обсяг, що відповідає заборгованості, яка підтверджена територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Ця правова позиція Касаційного господарського суду щодо застосування Закону №2479 викладена у постанові від 07.05.2025 року в справі №920/481/23. Так, Верховним Судом зазначено, що єдиною підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків і цей закон не встановлює можливість проведення таких взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ.

Наведені представником відповідача обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду, а надані протоколи засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах лише підтверджують наявний обсяг заборгованості з різниці у тарифах, однак не дають доказів на підтвердження укладення договору про організацію взаєморозрахунків, який є підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Крім цього, ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно незадовільний фінансовий стан підприємства, неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим не може бути ризиком іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Відтак, твердження представника відповідача про скрутне фінансове становище відповідача не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Оскільки представник відповідача не подала суду доказів, які підтверджували б наявність обставин, які, відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, можуть бути підставами для розстрочення виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» про розстрочення виконання рішення суду від 31.07.2025 року в справі №911/1004/25.

Згідно з ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. ч. 1, 2, 3 ст. 169, ч. 1 ст. 202, ч. 4 ст. 236, ч. 1 ст. 239, ч. ч. 1, 3, 4, 5, 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. відмовити в задоволенні заяви комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка" про розстрочення виконання рішення суду від 31.07.2025 року в справі №911/1004/25;

2. направити ухвалу учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 10.11.2025 року.

Суддя С. Грабець