І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2025 року м. Чернігів справа № 927/640/25
Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальності Сіверавіа про ухвалення додаткового рішення, у справі
про стягнення 754 128 грн 49 коп.
23 червня 2025 року через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява від 20.06.2025 № 52-7-891 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверавіа про стягнення 607 224,72 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 146 903,77 грн трьох процентів річних від простроченої суми.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.10.2025 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверавіа про стягнення 754 128 грн 49 коп. залишено без задоволення.

22.10.2025 через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява відповідача від 20.10.2025 про ухвалення додаткового рішення, якою останній просить стягнути з позивача понесені товариством витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 постановлено:

заяву від 20.10.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверавіа про ухвалення додаткового рішення у справі № 927/640/25 прийняти та приєднати до матеріалів справи;

розгляд заяви здійснити без повідомлення учасників справи;

встановити процесуальний строк для подання позивачем заперечення на заяву до 30.10.2025 включно.

29.10.2025 через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення позивача на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення. У поданому запереченні відповідач не визнає заяву ТОВ «Сіверавіа» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити у її задоволенні. Позивач вказує, що задоволення відповідної заяви призведе до стягнення додаткових витрат з державної установи, що заявником не подано доказів безпосередньої оплати заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, а отже фактично відповідач просить стягнути витрати на правничу допомогу з позивача, а не компенсувати вже понесені ТОВ «Сіверавіа» витрати. Також позивач зазначає, що ТОВ «Сіверавіа» є юридичною особою, яка незалежно від порядку її створення може брати участь у справі через свого керівника в порядку самопредставництва юридичної особи або ж через представника, що в судових засіданнях представництво відповідача було належно забезпечено як керівником, так і додатково адвокатом, на оплату послуг якого подана відповідна заява, що може призвести до необґрунтованих витрат бюджетних коштів.

Згідно ч.3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення Заяви по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відповідності з ч. 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Разом з тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Така правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідні висновки викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2020 у справі № 922/1001/20, від 17.02.2021 у справі № 922/2875/18 та від 31.03.2021 у справі № 910/9916/17.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

За змістом ст. 1, 19, 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Видами адвокатської діяльності, зокрема є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

В підтвердження вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката ТОВ Сіверавіа до матеріалів справи надано копію договору про надання правничої допомоги від 07.07.2025, укладеного між ТОВ Сіверавіа (змовник) та адвокатом Підгорним К.Є. (далі - Договір), копію Додаткової угоди від 07.07.2025 до договору, копію Акту здачі-прийняття наданих послуг від 14.10.2025, копію рахунку №1 від 14.10.2025, копію платіжної інструкції №967 від 20.10.2025 на суму 20000 грн.

За умовами вказаного Договору про надання правничої допомоги від 07.07.2025 замовник доручає адвокату, а адвокат зобов`язується представляти замовника, захищати його права та законні інтереси в судах України усіх інстанцій по справах, в яких замовник виступає в якості позивача, відповідача, третьої особи.

Відповідно до п.1.3 Договору вартість правничої допомоги (гонорар), яку замовник зобов`язується сплатити адвокату, а також конкретні справи, у яких адвокат має представляти замовника, захищати його права та законні інтереси, визначаються сторонами шляхом взаємного погодження.

07.07.2025 ТОВ Сіверавіа (змовник) та адвокат Підгорний К.Є. підписали Додаткову угоду до Договору надання правничої допомоги від 07.07.2025, відповідно до п.1.1 якої замовник доручає адвокату, а адвокат зобов`язується надати замовнику наступну правничу (правову) допомогу: представляти замовника, захищати його права та законні інтереси в Господарському суді Чернігівської області у справі №927/640/25 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверавіа про відшкодування збитків, пов`язаних з невиконанням умов договору купівлі-продажу об`єкту приватизації, у тому числі скласти відзив на позовну заяву та інші процесуальні документи по справі, представляти замовника у судових засіданнях, збирати необхідні для розгляду справи докази, консультувати замовника з питань, що виникають під час розгляду справи.

Відповідно до п.1.2 Додаткової угоди вартість правничої допомоги (гонорар), яку замовник зобов`язується сплатити адвокату за надання правничої допомоги, вказаної в п.1.1 Додаткової угоди, становить 20000 грн.

14.10.2025 ТОВ Сіверавіа (змовник) та адвокат Підгорний К.Є. склали Акт здачі-прийняття наданих послуг для підтвердження розміру вартості правничої допомоги (гонорару) згідно договору про надання правничої допомоги від 07.07.2025 року про наступне: на підставі укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги від 07.07.2025 та додаткової угоди від 07.07.2025 адвокат з метою захисту прав і законних інтересів замовника в Господарському суді Чернігівської області у справі №927/640/25 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверавіа про відшкодування збитків, пов`язаних з невиконанням умов договору купівлі-продажу об`єкту приватизації, надав замовнику наступну правничу (правову) допомогу: склав відзив на позовну заяву та заперечення у справі, представляв замовника у судових засіданнях, збирав необхідні для розгляду справи докази, консультував замовника з питань, що виникають під час розгляду справи. Вартість вказаних послуг з надання правничої допомоги становить 20000,00 грн. Претензій з приводу надання правничої допомоги замовник до адвоката не має.

На підставі рахунку №1 від 14.10.2025 ТОВ Сіверавіа платіжною інструкцією №967 від 20.10.2025 перераховано адвокату Підгорному К.Є. 20000,00 грн в якості оплати за послуги за надання правової допомоги.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Обґрунтованість та співмірність понесених витрат на професійну правничу допомогу слід досліджувати з урахуванням ч. 3 ст. 13 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у вказаній вище постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 922/2875/18.

За змістом ст. 13, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування відповідно до ст. 129 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Оцінюючи розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), а також пропорційності, розумності їхнього розміру з огляду на складність справи, судом враховується, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, та такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Суд також враховує, що з огляду на погодження адвокатом та клієнтом розміру гонорару, втручання суду у договірні відносини сторін у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що відповідачем обґрунтовано та доведено належними доказами понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Суд відхиляє заперечення позивача проти заяви про ухвалення додаткового рішення як необґрунтовані та безпідставні, оскільки право користуватися правничою допомогою передбачено Законом і представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), а витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відсутність же у кошторисі установи витрат на компенсацію правової допомоги не є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, заява Товариства з обмеженою відповідальності Сіверавіа про ухвалення додаткового рішення у справі №927/640/25 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 233, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву від 20.10.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю Сіверавіа про ухвалення додаткового рішення у справі 927/640/25 задовольнити повністю.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (код 43173325, 03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 50) на користь Товариства з обмеженою відповідальності Сіверавіа (код 42793404, 14029, м. Чернігів, вул. Рятувальників, 1) 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 03.11.2025.

Суддя А.С. Сидоренко