ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3293/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Санагурська Р.С. в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явитися;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення 16244,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту Управління) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області (далі по тексту Служба) про стягнення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів у розмірі 16 244,65 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на обставину перерахування 21.03.2017 на рахунок відповідача, як сторони виконавчого провадження, грошових коштів, отриманих позивачем в результаті продажу майна боржника (ТОВ «Лагуна-Рені») на публічних торгах. Проте визнання недійсними результатів публічних торгів та повернення позивачем сплачених йому коштів на користь переможця торгів, за переконанням позивача, дозволяє стверджувати, що підстава, за рахунок якої відповідач отримав кошти, відпала. Таким чином, перераховані відповідачу 21.03.2017 кошти слід стягнути як безпідставно набуті на підставі ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою суду від 03.09.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

Служба була повідомлена про розгляд судом даної справи шляхом доставлення всіх ухвал до зареєстрованого електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд».

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

21.12.2016 відбулись електронні торги з реалізації майнового комплексу - нежитлової будівлі, площею 562,5 м2, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188 б (лот №183175). За результатами проведеного аукціону, переможцем даних торгів стало ТОВ «Скарбниця Бессарабії», запропонувавши за майновий комплекс ціну у розмірі 7 247 000,00 грн, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів за №221791.

29.12.2016 посадовою особою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області був складений акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна, в якому, зокрема, було зазначено, що переможцем торгів з продажу нерухомого майна ТОВ «Лагуна-Рені» за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188 б, визнано ТОВ «Скарбниця Бессарабії».

23.03.2017 Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області було перераховано на рахунок РВ Ізмаїльськ. ДПІ ГУ ДФС в Одеськ. обл. грошові кошти у розмірі 16 244,65 грн, що підтверджується платіжним дорученням №294 від 21.03.2017, у призначенні платежу якої зазначено: згідно вик. докум. № Ю-292-25 У від 08.12.2014 (38/46665197 від 22.12.16) стягнуто з ТОВ «Лагуна-Рені» (31180219) КБК 71010000.

30.06.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 46665197 з примусового виконання вимоги № Ю-292-25-У від 08.12.2014, виданої ДПІ у Ренійському районі ГУ ДФС в Одеській області, про стягнення з ТОВ «Лагуна-Рені» єдиного соціального внеску у розмірі 16244,65 грн, у зв`язку з повним виконанням вимог виконавчого документа.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.06.2017 у справі №916/24/17, залишеним без змін постановою суду касаційної інстанції, електронні торги з реалізації арештованого майна ТОВ «Лагуна-Рені», а саме: майнового комплексу нежитлової будівлі, площею 562,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188б (лот №183175), що відбулися 21.12.2016, визнано недійсними; визнано недійсними протокол проведення електронних торгів №221791 від 21.12.2016 та акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 29.12.2016.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 у справі №916/3626/20, з урахуванням ухвали від 07.05.2021, позов ТОВ «Скарбниця Бессарабії» було задоволено частково, присуджено до стягнення з держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України на користь ТОВ «Скарбниця Бессарабії» суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6 884 650,00 грн.

05.06.2024 Управління звернулося до Ренійського відділення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області з вимогою, відповідно до якої позивач повідомляв, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень перебувало зведене виконавче провадження № 48501594 про стягнення заборгованості з ТОВ «Лагуна-Рені» на користь стягувачів (держави, юридичних та фізичних осіб). До складу зведеного виконавчого провадження входило виконавче провадження № 46665197 з примусового виконання вимоги №ІО-292-25-У від 08.12.2014 про стягнення з ТОВ «Лагуна-Рені» єдиного соціального внеску у розмірі 16244,65 грн. У межах зведеного виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень було звернуто стягнення на майно боржника: майновий комплекс - нежитлова будівля, площею 562.5 м.кв., за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 б. З отриманої від реалізації майна суми коштів на рахунок стягувача у виконавчому провадженні №46665197 були перераховані кошти у розмірі 16244,65 грн. Посилаючись на судові рішення у справах №916/24/17, №916/3626/20, якими було визнано торги недійсними та стягнуто з Управління сплачені переможцем кошти, позивач вимагав у місячний строк з дня отримання даної вимоги, повернути кошти в розмірі 16 244,65 грн.

Листом від 05.07.2024 Служба у відповідь на вимоги позивача, зокрема, вимогу від 05.06.2024, повідомила про можливість подання заяви для отримання коштів відповідно до Порядку №417, оскільки в інтегрованій картці платника ТОВ «Лагуна Рені» рахується переплата у сумі 23 959,89 грн.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Предметом заявлених Управлінням позовних вимог є вимоги про стягнення зі Служби безпідставно набутих відповідачем грошових коштів у розмірі 16 244,65 грн.

Загальні підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, наслідком події; застосовуються також до вимог, зокрема, про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України об`єктом кондикції є не лише майно, а й грошові кошти, що безпідставно утримані чи набуті.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17).

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність декількох умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем) з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі №904/4046/20, від 01.10.2024 у справі №916/3575/23, від 01.10.2024 у справі №910/19574/23, від 24.09.2024 у справі №925/1293/23).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Втім, необхідною умовою для цього є: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17).

У постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 02.02.2021 у справі №330/2142/16-ц та постановах Касаційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 17.08.2021 у справі №913/371/20 та від 27.03.2019 у справі №905/1313/18, наголосила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому виникнення певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Господарським судом під час вирішення даної справи було встановлено, що спірна сума коштів у розмірі 16 244,65 грн була перерахована на рахунок районного відділу Ізмаїльської державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області після звернення стягнення на майно боржника ТОВ «Лагуна-Рені» у межах зведеного виконавчого провадження.

Проте, як було встановлено судом, електронні торги з продажу майна ТОВ «Лагуна-Рені» були визнані недійсними, сплачені переможцем кошти присуджені до стягнення з Управління шляхом списання з рахунків державного бюджету України.

Господарський суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.12.2022 у справі № 910/14177/21, обставини якої є подібними до обставин даної справи, та зазначає, що з урахуванням визнання електронних торгів недійсними, всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Отже, оскільки електронні торги з реалізації нерухомого майна ТОВ «Лагуна-Рені» визнані недійсними у судовому порядку, а рішенням суду у справі №916/3626/20 стягнуто з позивача вартість майна на користь переможця торгів, правова підстава для набуття грошових коштів відповідачем, як стягувачем у межах виконавчого провадження, на користь якого були перераховані кошти від реалізації нерухомого майна, відпала.

Господарським судом враховано, що згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2019 № 395 «Питання Державної податкової служби», а також у зв`язку з набуттям чинності 25.03.2021 Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28.01.2021 № 1150-IX, Державна фіскальна служба України була реорганізована шляхом поділу. При цьому Державна податкова служба та Державна митна служба постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 були визначені правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Так, згідно з додатком 1 до постанови № 537 було утворено Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, а згідно з додатком 2 - Головне управління Державної фіскальної служби реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Одеській області.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Головне управління ДПС в Одеській області.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» установлено, що: територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом Державної податкової служби від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи, в т.ч. Головне управління ДПС в Одеській області.

Згідно з ч. 5 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, в результаті переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень, тобто від районного відділу Ізмаїльської державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області, до іншого, тобто Служби (набуття адміністративної компетенції) має місце публічне правонаступництво, що свідчить про пред`явлення позивачем позову до належного відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи, що підстава, на якій Управлінням було перераховано на користь Служби грошові кошти у розмірі 16 244,65 грн, відпала у зв`язку з визнанням недійсними у судовому порядку електронних торгів, та присудження до стягнення з Управління рішенням у справі №916/3626/20 коштів, сплачених переможцем торгів, господарський суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявленого позивачем позову шляхом присудження до стягнення з відповідача безпідставно набутих відповідачем грошових коштів у розмірі 16 244,65 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі неподання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку щодо правомірності та законності задоволення заявленого Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Одеса) позову шляхом присудження до стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області безпідставно набутих коштів у розмірі 16244,65 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державної податкової служби України /04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8; ідентифікаційний код 43005393/ в особі Головного управління ДПС в Одеській області /65044, Одеська обл., місто Одеса, вул.Семінарська, будинок 5; ідентифікаційний код 44069166/ на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /49005, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21-а; ідентифікаційний код 43315529/ (в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, код за ЄДРПОУ: 43315529, (Одержувач: ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса), код ЄДРПОУ 43315529, IBAN НОМЕР_1 в Філія - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк") грошові кошти у сумі 16244,65 грн /шістнадцять тисяч двісті сорок чотири грн 65 коп./, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн /дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 03 листопада 2025 р.

Суддя С.П. Желєзна