ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 915/1235/24

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання К.Д. Савці

за участю представників:

від позивача - Фігель С.І.,

від відповідача - не з`явився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгард" про стягнення збитків в загальному розмірі 309686,81 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгард" про усунення перешкод у користуванні ТОВ "Амальгама Люкс" нерухомим майном шляхом зобов`язання відповідача демонтувати за власний рахунок металеві труби з частковою теплоізоляцією з частини нерухомого майна, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, а саме з 7 стовпів споруди № 49 та стягнути з відповідача збитки у розмірі 309686,81 грн.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо незаконного використання відповідачем ТОВ «Асгард» для власних господарський потреб частину нерухомого майна позивача за відсутності будь-яких договірних відносин з позивачем ТОВ «Амальгама Люкс» та за відсутності будь-яких інших правових підстав, чим створює перешкоди у користуванні позивачу своїм майном, що в свою чергу створює загрозу безпечній та безперешкодній експлуатації трансформаторної підстанції та може завдати значних збитків позивачу, як виробничому підприємству. Свою правову позицію позивач обґрунтовує наступними твердженнями.

Як зазначає позивач, ТОВ «Амальгама Люкс» на праві приватної власності належить нерухоме майно, нежитловий об`єкт - трансформаторна підстанція, яка розміщена за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, яка складається безпосередньо з трансформаторної підстанції, літери «Ттр», технологічної споруди № 49 та покриття за літерою «І», огорож та хвірток. Зазначений нежитловий об`єкт є діючою трансформаторною підстанцією ТП-203 з напругою 6000 Вт, яка облаштована всім необхідним обладнанням, використовується позивачем за призначенням, як трансформаторна підстанція, яка забезпечує електроенергією та транспортує її за допомогою споруди № 49 до виробничих та інших об`єктів належних позивачу за іншим адресами. Нерухоме майно розміщене в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:056:0005 загальною площею 1218 кв.м, яка знаходиться в оренді за відповідним договором оренди з цільовим призначенням - для обслуговування нерухомого майна.

Позивач зазначає, що у невизначений ним період часу на частині нерухомого майна позивача, а саме на 7 стовпах технологічної споруди № 49, без згоди позивача як власника майна та без будь-яких правових підстав відповідачем поряд з навантаженими напругою кабельними трасами були протиправно розміщені металеві труби з частковою теплоізоляцією, які поєднали між собою суміжні об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Миколаїв, вул. Богородична, 32, належні суміжному власнику - відповідачу ТОВ «Асгард».

На початку квітня 2024 року під час підготовки до початку проведення поточних ремонтних та експлуатаційних робіт, необхідних для безпечної та безперебійної експлуатації трансформаторної підстанції, які включають, серед іншого, роботи по повірці силових кабелів, їх вибраковування, заміни відпрацьованих силових кабелів, прокладання нових, позивач звернувся до відповідача в листі вих. № 62 від 05.04.2024 року з проханням повідомити чи наявне на даний час будь-яке майно відповідача на території трансформаторної підстанції ТП-203, яка розміщена адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, у тому числі на технологічний споруді № 49.

Надалі, 02.08.2024 позивачем для фіксації факту незаконного використання відповідачем частини нерухомого майна позивача, із залученням незалежного представника Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області старшого експерта судових експертиз Советского В.А., проведено візуальне обстеження нерухомого майна, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2. За результатами обстеження було складено акт, відповідно до якого встановлено, що на частині технологічної споруди № 49, яка утримує силові кабелі, що живлять об`єкти ТОВ «Амальгама Люкс», самовільно встановлена металева труба з частковою теплоізоляцію, яка перетинає земельну ділянку з кадастровим номером :02:056:0005 та поєднує між собою суміжні об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Миколаїв, вул. Богородична, 32, належні ТОВ «Асгард», а саме об`єкти за літ. «Я-3» та літ. «Г-ІІ-2», згідно з технічним паспортом від 12.03.2019 року

На думку позивача, зазначені обставини створюють позивачу перешкоди у користуванні своїм нерухомим майном, а тому за положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, листом № 116 від 24.07.2024 року ТОВ «Амальгама Люкс» для проведення фіксації порушення та залученням незалежного представника, звернулося до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області. Послуги з участі експерта в комісії з метою фіксації незаконного захоплення та використання частини нерухомого майна Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області склали 3600,00 грн. з ПДВ, що підтверджується рахунком № 120-0144 від 01.08.2024 року, які були сплачені позивачем за платіжною інструкцією № 9155 від 01.08.2024 року та актом приймання-передачі наданих послуг № 120-0144 від 02.08.2024 року.

Так, для визначення доходів, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода), між ТОВ «Амальгама Люкс» та суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем Буренко В.Д. було укладено договір № 240910 від 05.09.2024 року про надання послуг з проведення незалежної оцінки майнового права - втраченої вигоди від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди № 49, що розташовані за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, 108/2. Як вказує позивач, платіжною інструкцією № 9347 від 09.09.2024 року позивач сплатив суб`єкту оціночної діяльності фізичній особі - підприємцю Буренко В.Д. за рахунком фактурою № 240910-1 від 09.09.2024 року послуги з проведення незалежної оцінки майнового права - втраченої вигоди від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди № 49, що розташовані за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, 108/2 - 20000,00 грн. без ПДВ.

Згідно зі звітом про оцінку майнового права - упущеної вигоди від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди № 49, що розташовані за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, 108/2, за період 02.04.2017 року по 31.08.2024 року розмір збитків складає 286086,81 грн. без ПДВ.

Посилаючись на положення ст.ст. 22, 623 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України, позивач вважає, що його порушені права підлягають захисту шляхом покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування збитків.

Позивач з посиланням на правову позицію, що викладена в постанові Верховного Суду України від 20.06.2011 року у справі №3-56гс11, зазначає про наявність усіх чотирьох умов, для стягнення з відповідача збитків, а саме:

- протиправна поведінка полягає у незаконному та протиправному захоплені та використанні відповідачем частини нерухомого майна позивача;

- шкода, яка заподіяна позивачу наявна, підтверджується вимушеними додатковими витратами позивача та звітом про оцінку майнових прав від 16.09.2024 року;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою підтверджено фактом незаконного використання відповідачем частини нерухомого майна позивача без будь-яких на те правових підстав та безпосередньо наявністю шкоди за результатами такого порушення прав;

- що стосується вини відповідача, то вона у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (постанова Верховного суду від 21.03.2019 року по справі 904/2292/18.).

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що на його користь підлягають стягненню реальні збитки у розмірі 23600,00 грн., що складаються з вартості послуг з участі експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області в комісії в розмірі 3600,00 грн. (з ПДВ) та вартості послуги з проведення незалежної оцінки майнового права - втраченої вигоди від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди № 49, що розташовані за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, 108/2, в сумі 20000,00 грн. (без ПДВ), а також упущеної вигоди у розмірі 286086,81 грн., що разом складає 309686,81 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.10.2024 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1235/24 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 04.11.2024 р. об 11:30.

25.10.2024 р. від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. №13024/24), в якому відповідач не погоджується з позовом ТОВ "Амальгама Люкс" та просить відмовити в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що ще до моменту набуття права власності на вказане майно відповідачем на 7 (семи) стовпах технологічної споруди № 49 позивачем як минулим власником були розміщені металеві труби з частковою теплоізоляцією, які поєднали між собою суміжні об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Миколаїв, вул. Богородична, 32, належні наразі суміжному власнику - ТОВ «Асгард».

На думку відповідача, позивачем не надано жодних доказів, що вказані 7 стовпів технологічної споруди № 49 розміщені в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:056:0005. Відповідач вважає, що з наданого суду акту візуального обстеження нерухомого майна, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, не видається можливим встановити місця розташування стовпів технологічної споруди, хто є суміжними землекористувачами, не міститься інформація, що ТОВ «Асгард» дійсно розміщував металеві труби з теплоізоляцією на стовпах технологічної споруди, які б дали змогу оцінити відомості, що містяться в ньому на предмет доказування. Більше того, як зазначає відповідач, вказані металеві труби не передавались у власність ТОВ «Асгард», за їхнім функціональним призначенням ніколи не використовувались, доказів того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні майном позивачем також не надано.

Відповідач вважає, що стверджуючи про наявність вини відповідача, позивач у своїй позовній заяві не навів обґрунтування з посиланням на відповідні докази на підтвердження того, що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримання доходів (упущеної вигоди), що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Відповідач з посиланням на матеріали судової практики зазначає, що при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть.

Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що зі звіту про оцінку майнових прав втраченої вигоди, долученого позивачем, вбачається, що в даному звіті використано тільки дохідний підхід, в рамках якого проведено розрахунок ймовірного доходу від надання в оренду 7 (семи) елементів споруди № 49, що розташовані за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, 108/2, в межах строку позовної давності (з 02 квітня 2017 року до 31 серпня 2024 року). Проте, як вважає відповідач, наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.

На думку відповідача, позов у даній справі подано позивачем поза межами вказаного строку (07.10.2024 року), оскільки, як зазначено самим позивачем перебіг трирічного строку позовної давності розпочався з 02.04.2017 року. При цьому, позивачем у даній справі не доведено обставин, які з об`єктивних, незалежних від нього причин унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, а також не доведено обставин зупинення або переривання перебігу позовної давності.

30.10.2024 р. від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла відповідь на відзив (вх. №13275/24), згідно з якою позивач вважає заперечення відповідача, викладені у відзиві, безпідставними, такими, що не відповідають фактичній ситуації та нормам законодавства та наполягає на задоволенні позову.

Позивач вважає, що твердження відповідача стосовно відсутності доказів розміщення частини нерухомого майна належного позивачу - споруди № 49 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:056:0005 надуманим та неаргументованим, оскільки згідно з документами, які підтверджують право власності позивача вбачається, що технологічна споруда № 49 є частиною нерухомого майна розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, а діючий договір оренди ділянки з кадастровим номером :02:056:0005, укладений для надання в оренду земельної ділянки за цією адресою саме для обслуговування цього майна.

Крім того, відповідач вважає, що сама наявність встановленої такої комунікації (труби з частковою теплоізоляцією) надає можливість її використовувати, в т.ч. з метою отримання прибутку.

Водночас, на думку позивача, лист відповідача від 29.10.2024 щодо погодження організаційних питань добровільного виконання немайнової позовної вимоги, а саме демонтажу за власний рахунок металевих труб з частковою теплоізоляцією з частини нерухомого майна, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, а саме з 7 (семи) стовпів споруди № 49 у строк до 01.11.2024 року, є фактично визнанням позовних вимог в цій частині.

Як зазначає позивач, у звіті про оцінку майнових прав, який виконано компетентним фахівцем, та у якому визначено розмір збитків, тобто доходів, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода), розрахунок вартості об`єкту оцінки проведений з застосуванням відповідних методик, коефіцієнтів та який включає в себе також компенсацію частини сплаченої позивачем орендної плати за землю. Розрахунок проведений в межах строків позовної давності з урахуванням законодавчого продовження строків на період дії певних обставин.

01.11.2024 р. від представника позивача Фігель С. І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. №13413/24), в якій позивач вказує, що станом на 01.11.2024 р. відповідач добровільно виконав немайнову позовну вимогу та усунув перешкоди у користуванні позивачу нерухомим майном, а саме: демонтував металеві труби з частковою теплоізоляцією з частини нерухомого майна, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, зокрема, з 7 (семи) стовпів споруди № 49. Відтак, позивач, враховуючи добровільне виконання відповідачем частини позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача ТОВ "Асгард" на користь позивача ТОВ "Амальгама Люкс" збитки у розмірі 309686,81 грн.

04.11.2024 р. від представника позивача Фігель С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про повернення судового збору (вх. №13428/24), в якій позивач просить повернути частину сплаченого судового збору за немайнову вимогу в розмірі 2422,40 грн. у зв`язку з добровільним виконанням відповідачем частини позовних вимог та поданою позивачем заявою про зменшення позовних вимог.

Також 04.11.2024 р. представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №13431/24), в яких відповідач зазначає наступне.

Відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу, що ТОВ «Асгард» дійсно з моменту придбання котельні розміщувало спірні металеві труби на стовпах технологічної споруди, оскільки демонтовані труби є частиною котельні, обладнання до якої було передано ВАТ «Парфюмерно-косметичний комбінат «Алые паруса» на підставі договору №К-1 від 1.12.2005.

На думку відповідача, позивачем не доведено як обставину неправомірної поведінки відповідача, так і реальної можливості отримання визначених ним доходів внаслідок такої поведінки відповідача, не підтверджено, що ним вжито всіх заходів, спрямованих на дійсне одержання таких доходів.

У підготовчому засіданні господарського суду 04 листопада 2024 року по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 21 листопада 2024 року о 14 год. 00 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

14.11.2024 р. від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли додаткові пояснення (вх. №14193/24), в яких позивач із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, зазначає, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Щодо часового проміжку виникнення обставин, з якими позивач пов`язує порушення його прав, позивачем зазначено наступне. Зі схеми перенесення меж земельної ділянки в натуру, яка є додатком до договору оренди землі від 14.02.2008 року зареєстрованого за № 5581 від 13.03.2008 року вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:056:0005, землекористувачем якої є позивач, на актуальному на той час плані відсутня відображена комунікація теплотраси, яка поєднує об`єкти нерухомого майна відповідача в зв`язку з її фактичною відсутністю. Таким чином, оскільки схема перенесення меж ділянки в натуру виконана пізніше дати набуття у власність нерухомого майна відповідачем, позивач вважає, що порушення його прав відбулося після набуття ТОВ «Асгард» у власність об`єктів нерухомого майна за літерами «Я-3» та літ «Г-ІІ-2», розміщених за адресою: м. Миколаїв, вул. Богородична, 32.

Крім того, на думку позивача, факт добровільного виконання відповідачем немайнової вимоги - демонтажу металевих труб з частковою теплоізоляцією на частині нерухомого майна позивача, переміщення відповідачем їх на свою територію з можливістю використання їх на власний розсуд - підтверджує належність цих труб відповідачеві та факт порушення прав позивача з незаконного та безпідставного використання майна ТОВ «Амальгама Люкс» протягом тривало часу.

15.11.2024 р. від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення додаткових доказів, а саме копії рахунку від 14.11.2024 р. та платіжної інструкції від 15.11.2024 р. № 9663 (вх. №14287/24).

20.11.2024 р. представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про виклик свідків (вх. №14484/24), в якому відповідач просить суд викликати у судове засідання для допиту як свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також забезпечити участь вказаних свідків у розгляді справи № 915/1235/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

21.11.2024 р. від представника позивача Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли заперечення на клопотання відповідача про допит свідків в судовому засіданні (вх. №14580/24), яке обґрунтоване тим, що подане клопотання є необґрунтованим, оскільки станом на дату укладання першого правочину з набуття у власність нерухомого майна відповідачем, тобто на 13.12.2005 рік, керівником - директором позивача була інша особа - ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на відповідну дату. Жодних відповідних доказів того, що ОСОБА_3 була на той час головним бухгалтером та займає таку посаду на даний час - також не надано.

Вищевказане клопотання відповідача про виклик у судове засідання свідків судом було розглянуто у підготовчому засіданні 21.11.2024 р., за результатами чого протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки письмові заяви свідків відповідно до ст. 88-89 ГПК України до суду не подавались.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2024 р. у справі № 915/1235/24 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Також у підготовчому засіданні 21 листопада 2024 року по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 19 грудня 2024 року о 12 год. 00 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

09.12.2024 р. від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про відмову від позову в частині позовних вимог про усунення перешкод (вх. № 15496/24), в якій позивач просить закрити провадження у справі № 915/1235/24 в частині немайнової вимоги про усунення перешкоди у користуванні ТОВ "Амальгама Люкс" нерухомим майном шляхом зобов`язання ТОВ "Асгард" демонтувати за власний рахунок металеві труби з частковою теплоізоляцією з частини нерухомого майна, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2 , а саме з 7 (семи) стовпів споруди № 49, у зв`язку з відмовою позивача від цієї позовної вимоги та стягнути з відповідача судові витрати. Вказана заява зумовлена добровільним виконанням відповідачем зазначеної позовної вимоги про усунення перешкоди у користуванні ТОВ "Амальгама Люкс" нерухомим майном, зокрема, внаслідок демонтажу відповідачем металевих труб з частковою теплоізоляцією з частини нерухомого майна, розміщеного за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, а саме з 7 (семи) стовпів споруди № 49.

19.12.2024 р. від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшли пояснення (вх. № 16033/24), згідно з якими відповідач просить відмовити у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків в загальному розмірі 309686,81 грн., посилаючись на те, що позивач не довів обставин вчинення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою та порушення його прав відповідачем, а наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

Під час підготовчого засідання 19.12.2024 р. представник позивача Фігель С.І. підтримав заяву про відмову від частини позовних вимог та у зв`язку з цим просив залишити без розгляду заяву від 01.11.2024 р. про зменшення позовних вимог та заяву від 04.11.2024 р. про повернення судового збору.

Вищевказане клопотання позивача про залишення без розгляду заяви від 01.11.2024 р. про зменшення позовних вимог (вх. №13413/24) та заяви від 04.11.2024 р. про повернення судового збору (вх. №13428/24) судом було задоволено, про що у підготовчому засіданні 19.12.2024 р. судом постановлено протокольну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.12.2024 р. у справі № 915/1235/24 закрито провадження в частині позовних вимог ТОВ "Амальгама Люкс" до ТОВ "Асгард" про усунення перешкод у користуванні майном у зв`язку з відмовою позивача від вказаних позовних вимог.

Також у підготовчому засіданні господарського суду 19 грудня 2024 року по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 14 січня 2025 року о 16 год. 00 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

30.12.2024 р. від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про стягнення судових витрат (вх. № 16442/24), в якій позивач просить стягнути з відповідача ТОВ "Асгард" судові витрати у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині немайнової позовної вимоги, а саме 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 7500,00 грн. - 50% відсотків витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

14.01.2025 р. від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 466/25), яким відповідач надав до матеріалів справи заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підписи яких посвідчено нотаріусом.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 14 січня 2025 року по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 30 січня 2025 року о 16 год. 00 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.

27.01.2025 р. від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 1163/25), яким позивач надав до матеріалів справи засвідчену копію довіреності від 02.01.2025 р., виданої представнику позивача адвокату Фігелю С.І.

29.01.2025 р. від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 1311/25), яким відповідач надав до матеріалів справи копії паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посвідки на проживання у Польщі (Karta pobytu) ОСОБА_2.; паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дозволу на тимчасове перебування в Німеччині (Aufenthaltstitel) ОСОБА_3.

30.01.2025 р. від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 1380/25), у якому відповідач зазначає, що у зв`язку з хворобою представника відповідача адвоката Ільїна О.В., з метою недопущення порушення законних прав та інтересів відповідача та реалізацією останнім права на захист, задля дотримання принципів господарського судочинства, зокрема, змагальності та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, забезпечення надання можливості учасникам справи скористатися правами та обов`язками, передбаченими ГПК, просить суд відкласти судове засідання, яке призначено на 30.01.2025 р. о 16:00 на іншу дату, про наступне засідання повідомити представника відповідача та не розглядати справу без участі представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.01.2025 р. по справі № 915/1235/24 підготовче засідання відкладено на 06.02.2025 р. о 15:00 з огляду на клопотання відповідача та позицію позивача, при цьому постановлено підготовче провадження провести в розумний строк, понад встановлений ГПК України.

У підготовчому засіданні 06 лютого 2025 року по справі №915/1235/24 за участю представника позивача судом було протокольно оголошено перерву до 17 лютого 2025 року о 15 год. 45 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України, про що ухвалою суду від 06.02.2025 р. повідомлено відповідача в порядку ст. 120 ГПК України.

У підготовчому засіданні 17 лютого 2025 року представник відповідача повідомив, що між позивачем та відповідачем йдуть перемовини щодо мирного врегулювання спору, тому просив надати час для обговорення та узгодження істотних умов. Представник позивача підтримав вказане клопотання.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 17 лютого 2025 року по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 10 березня 2025 р. о 15:00 в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України, про що під розписку повідомлено представників сторін.

Між тим підготовче засідання у даній справі 10.03.2025 р. не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ільєвої Л.М.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.03.2025 р. у справі № 915/1235/24 підготовче засідання призначено на 24 березня 2025 року о 14:30.

Під час з`ясування всіх питань підготовчого провадження в підготовчому засіданні 24.03.2025 року представник відповідача просив вважати причини пропуску надання заяв свідків доказів поважними та долучити їх до матеріалів справи, при цьому представник відповідача просить надати додатковий строк для надання доказів щодо статусу свідка ОСОБА_3 .

Так, судом залучено до матеріалів справи подану представником відповідача заяву свідка ОСОБА_2 , вирішення питання щодо долучення іншої заяви свідка судом відкладено до з`ясування статусу особи.

У підготовчому засіданні господарського суду 24 березня 2025 року по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 07 квітня 2025 р. о 16:00 в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України, про що під розписку повідомлено представників сторін.

26.03.2025 р. від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 4674/25), згідно з яким відповідачем надано для долучення до матеріалів справи копію наказу № 2 (розпорядження) про прийом на роботу ОСОБА_3 від 05.03.2004 року.

Під час підготовчого засідання 07.04.2025 р. судом розглянуто клопотання відповідача про долучення в якості доказів заяву свідка ОСОБА_3 та докази на підтвердження її статусу, за результатами чого судом вказане клопотання задоволено та надані докази залучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2025 р. у справі № 915/1235/24 закрито підготовче провадження, та справу призначено до судового розгляду по суті на 24.04.2025 року о 14:30.

24.04.2025 р. від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 6157/25), згідно з яким позивач просить відкласти розгляд справи, призначений на 24.04.2025 р. о 14:30, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 розгляд справи № 915/1235/24 відкладено на 26.05.2025 о 13:15.

Так, у судовому засіданні господарського суду 26.05.2025 по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 03.07.2025 року о 15 год. 20 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що під розписку повідомлено представників сторін.

09.06.2025 від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання (вх. №8607/25 від 09.06.2025), в якому заявник просив суд долучити до матеріалів справи 20 сторінку (11 аркуш наскрізної нумерації) звіту про оцінку майнового права від 16.09.2024, яка відсутня у сканованій копії звіту внаслідок технічної помилки, що виникла під час сканування письмового доказу.

Надану сторінку зі звіту судом долучено до матеріалів справи, про що зазначено у протоколі судового засідання від 03.07.2025.

У судовому засіданні господарського суду 03.07.2025 по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до початку судових дебатів до 21.07.2025 року о 14 год. 00 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що під розписку повідомлено представників сторін.

09.07.2025 від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява (вх. №10210/25), в якій просить суд стягнути з ТОВ «Амальгама Люкс» на користь ТОВ «Асгард» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 70000,00 грн. з посиланням на положення ч. 1, 3 ст. 123, ч. 8 ст. 129 ГПК України та судову практику, а також з наданням доказів на підтвердження вказаних витрат.

21.07.2025 від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання (вх. №10656/25) про долучення до матеріалів справи №915/1235/24 копії детального опису виконаних робіт до додаткової угоди №3 до договору про надання правничої допомоги від 20.07.2025 та повторно зазначено про стягнення з ТОВ «Амальгама Люкс» на користь ТОВ «Асгард» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 70000,00 грн.

21.07.2025 від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх. №10662/25), в якому заявник просить зменшити розмір заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 915/1235/25 до 0,00 грн.

21.07.2025 від представника позивача - Фігеля С.І. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення заключного слова у судових дебатах (вх. №10665/25).

У заключному слові, що додане до клопотання (вх. №10665/25) позивач просить суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Амальгама Люкс» до ТОВ «Асгард» у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступним:

- відповідач безпідставно користувався нерухомим майном позивача, маючи збільшену комерційну привабливість власного майна, оскільки таке майно має додаткове облаштування комунікаціями за рахунок майна позивача - здавав його в оренду та отримував прибуток;

- позивач придбавав захоплене майно для комерційної діяльності, з метою отримання прибутку, реєструвався як суб`єкт господарської діяльності, здійснював витрати на утримання майна, сплачував податки, збори, обов`язкові платежі та орендну плату за землю під цим майном та мав правомірні очікування непорушності свого права власності в правовій державі;

- відповідач протиправно захопивши та використовуючи технологічну споруду позивача з метою отримання прибутку - завдав позивачу збитків;

- позивач поніс прямі витрати на фіксацію факту незаконного захоплення майна, куди завчасно запрошувався відповідач, та витрати з реального визначення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 23600 грн;

- позивач поніс прямі витрати на утримання майна, серед них орендна плата за землю. Розмір упущеної вигоди фахово порахований відповідним фахівцем становить - 16% в рік від залишкової вартості частини споруди та становить - 1560,46 грн в міс. + половина від прямих витрат частини орендної плати за землю під стовпами, які використовувалися відповідачем;

- причинно-наслідковий зв`язок - незаконне використання відповідачем майна іншої особи отримуючи прибуток. На думку позивача, незаконні дії відповідача призвели до неотримання прибутку позивача. В частині орендної плати отриманої відповідачем наявна законна частка прибутку позивача, оскільки вартість майна відповідача (орендна привабливість та його цінність) безпідставно збільшена;

- позивач вжив усіх дій для отримання прибутку: зареєстрований як суб`єкт господарювання, має відповідний КВЕД, сплачує податки, збори, обов`язкові платежі, оренду плату за землю, витрати на утримання майна, здає власне майно в оренду. В діях позивача відсутня будь-яка недбала поведінка направлена на неотримання очікуваних доходів;

- позивач зазначає, що мав можливість здачі свого майна в оренду за увною не менше обрахованої та вжив всіх законних заходів з отримання прибутку зі свого майна.

У судовому засіданні господарського суду 21.07.2025 року по справі №915/1235/24 за участю представників сторін судом було оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, при цьому судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 30.07.2025 р. о 09:15 в порядку абз. 2 ст. 219 ГПК України, про що під розписку повідомлено представників сторін.

28.07.2025 від представника відповідача - адвоката Ільїна О.В. на адресу господарського суду надійшло заключне слово відповідача у судових дебатах (вх. №11014/25), у яких представник відповідача зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Представник відповідача в засідання суду 30.07.2025 не з`явився.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

При цьому, такий розумний строк визначений у статті 248 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з цим, на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальших Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022 на території України діє режим воєнного стану.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

При цьому у Рекомендаціях, прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Разом з цим, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому, суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладеною. Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії».

За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку «розумності строку» розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» зазначив, що [..] очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі «Штеґмюллер проти Авторії»).

У справі «Bellet v. France» Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом» (див. рішення у справі «Walchli v. France», заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; «ТОВ «Фріда» проти України», заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії»).

При цьому суд зауважує, що в м. Миколаєві періодично оголошуються повітряні тривоги, під час яких судді та працівники апарату суду мають перебувати в укриттях з метою уникнення загрози життю та здоров`ю.

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність загрози у зв`язку зі збройною агресією збоку РФ, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, територіальне розташування міста Миколаєва відносно зони бойових дій, постійні повітряні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, необхідності забезпечення реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи, їх належного та безпечного доступу до правосуддя, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, наскільки це було можливим за вказаних умов, в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні 30.07.2025 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є вимоги ТОВ «Амальгама Люкс» про стягнення з відповідача збитків у розмірі 309686,81 грн. з огляду на те, що, на думку позивача, внаслідок протиправного захоплення відповідачем і використання ним технологічної споруди позивача останній поніс збитки у вигляді упущеної вигоди.

Щодо обставин наявності у власності позивача майна за адресою вул. Мала Морська, 108/2, м. Миколаїв судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.12.2007 серії САВ №916397 Товариству з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» на праві власності належить нежитлова будівля (трансформаторна підстанція) літ. Ттр, загальною площею 126,5 кв.м, та споруди, що розташовані за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/2.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №628661 від 20.02.2013, 13.02.2013 проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Амальгама Люкс» на зазначене вище нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

14.02.2008 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Амальгама Люкс» укладено договір оренди землі від 14.02.2008, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.03.2008, договір зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі від 13.03.2008 за №5581 (далі - договір №5581), відповідно до п. 1.1. якого Миколаївська міська рада на підставі рішення міської ради від 30.11.07 №18/34 передає, а ТОВ «Амальгама Люкс» приймає в оренду земельну ділянку для обслуговування трансформаторної підстанції по вул. Малій Морській, 108/2 /Заводський район/.

В подальшому, 06.09.2024 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Амальгама Люкс» (орендар) укладено договір про зміни №56-24 до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 13.03.2008 за №5581, договір про зміни зареєстровано у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів про зміни до договорів оренди вчинено запис від 06.09.2024 за №56-24, відповідно до п. 1. якого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2024 №34/69 про продовження товариству з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» строку оренди земельної ділянки (кадастровий номер :02:056:0005) для обслуговування трансформаторної підстанції по вул. Малій Морській, 108/2 /Заводський район/ внесено до договору оренди землі зміни та викладено текст договору з 2 розділу по 14 в новій редакції.

Відповідно до п. 2.1. договору №5581 в редакції договору про зміни в оренду передана земельна ділянка загальною площею 1218 кв.м. (кадастровий номер :02:056:0005), без права її передачі в суборенду.

Відповідно до п. 2.2. договору №5581 в редакції договору про зміни на земельній ділянці знаходиться трансформаторна підстанція, яка належить ТОВ «Амальгама Люкс».

Відповідно до п. 2.3. договору №5581 в редакції договору про зміни земельна ділянка передається в оренду без будинків, будівель, споруд та інших об`єктів.

Відповідно до п. 2.5. договору №5581 в редакції договору про зміни земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Договори з додатками підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

13.03.2008 орендодавцем передано, а орендарем прийнято в оренду земельну ділянку по вул. Млій Морській, 108/2 для обслуговування транспортної підстанції, про що ними складено акт від 13.03.2008.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №395541974 від 19.09.2024, 13.09.2024 у реєстрі вчинено запис про інше речове право (номер запису 56694789), а саме право оренди ТОВ «Амальгама Люкс» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:056:0005 площею 0,1218 га на підставі договору оренди землі №5581 від 14.02.200, договору оренди землі №56-24 від 06.09.2024, договору про зміни до договору оренди землі №5581 від 14.02.2008, з датою закінчення дії договору 13.03.2028.

Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ТОВ «Амальгама Люкс» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок нежитловий об`єкт, що розташований за адресою вул. Мала Морська, №108/2, м. Миколаїв, район Заводський, Миколаївська область станом на 21.03.2024 (реєстраційна справа №25815), зі змісту якого вбачається, що до складу зазначеного нежитлового об`єкту входять: трансформаторна підстанція (літ. Ттр), споруда №49, ворота №50, хвіртка №51, огорожа №52, хвіртка №53, хвіртка №54, огорожа №55, покриття №І.

Відповідно до інформації з технічного паспорту площа земельної ділянки під трансформаторною підстанцією (Ттр) - 156,1 кв.м, рік побудови 1960, площа та рік побудови інших споруд не визначена, площа земельної ділянки під двором 1061,9 кв.м, загальна площа 1218,0 кв.м.

Технічний паспорт №25815 від 22.03.2024 внесено до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфери будівництва (реєстраційний номер документу: ТІ01:9169-9847-8495-8680).

Щодо обставин набуття відповідачем у власність майна за адресою вул. Богородична, 32, м. Миколаїв, судом встановлено наступне.

13.12.2005 між Відкритим акціонерним товариством «Парфюмерно-косметичний комбінат «Алые паруса» (мовою оригіналу) (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Асгард» (іпотекодержатель) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. 13.12.2005 та зареєстровано в реєстрі за №7523, відповідно до п. 1 якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає у власність наступне нерухоме майно нежитловий об`єкт, який розташований за адресою м Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 106, та складається з шести основних будівель: їдальня зі складом літ. Б-2 загальною площею 1619,4 кв.м, будівля миловарного цеху літ. В-2, В-3 загальною площею 3435,4 кв.м, будівля косметично-картонажного цеху з побутовими приміщеннями, прибудова та буд. мат. -штамп цех літ. Г-2. г-3 загальною площею 8961,6 кв.м, будівля парфюмерного цеху зі складом готової продукції літ. Ш-2, Ш-3, Ш-4 загальною площею 4600,1 кв.м, прохідна літ. Щ загальною площею 11,3 кв.м, будівля енергоблоку з іспар. стан. літ. Я-3 загальною площею 736,7 кв.м та покриття №Ґ( надалі пойменоване як «майно»). Згідно з п. 5 договору від 13.12.2005 право власності на майно переходить до іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору.

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №1864808 від 13.12.2005 у реєстрі вчинено запис про правочин 1032608 про укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 13.12.2005 №7523.

В цей же день (13.12.2005) було зареєстровано право власності ТОВ «Асгард» на нежитловий об`єкт, що розташований за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 106, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя /7523/ 13.12.2005, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Також з матеріалів справи вбачається, що 13.12.2005 між ВАТ «МПКК «Алые паруса» (постачальник) та ТОВ «Асгард» (покупець) укладено договір №К-1 від 13.12.2005, зі змісту п. 1.1 якого вбачається, що постачальник зобов`язується поставити обладнання, а саме обладнання котельної - котел паровий Е-2.5-0.9 ГМ УХЛ-4 з комплектуючими згідно договору, а покупець прийняти та оплатити його.

14.12.2005 між ТОВ «Амальгама Люкс» та ТОВ «Асгард» укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. 13.12.2005 та зареєстровано в реєстрі за №7576, зі змісту якого вбачається, що ТОВ «Амальгама Люкс» продало, а ТОВ «Асгард» купило 62/1000 (шістдесят дві тисячних) частки нежитлового об`єкту, який знаходиться в місті Миколаєві по вулиці Мала Морська, 108/2 (сто вісім дріб два), а саме літера І-1, заг. площею 60,90 кв.м №39, №50, частина покриття №1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №1873077 від 14.12.2005 у реєстрі вчинено запис про правочин 1036934 про укладання договору купівлі-продажу №7576 від 14.12.2005.

Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1321 від 28.07.2006 року нежитловим об`єктам по вул. Малій Морській, 106 та вул. Малій Морській, 108/2, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Асгард», надано нову адресу: вул. Пролетарська, 32 (п. 44 рішення).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав нежитловий об`єкт №400774719 від 24.10.2024 нежитловий об`єкт, що складається з основних будівель: літ. Б-2 загальна площа 1641,4 кв.м, літ. В-2-3 загальна площа 3356,2 кв.м, літ. Г-1-6 загальна площа 9238,4 кв.м, літ. І-1 загальна площа 60,9 кв.м, літ. Щ-1 загальна площа 11,3 кв.м, літ. Я-3 загальна площа 735,4 кв.м, та споруд (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), що розташовані за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Пролетарська, будинок 32, та на праві власності належать ТОВ «Асгард» (номер відомостей про речове право 604261).

В подальшому Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ТОВ «Асгард» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: №32, вул. Богородична, м. Миколаїв станом на 12.03.2019 (реєстраційна справа №26871).

Як з`ясовано судом, 05.04.2024 позивач звернувся до відповідача з листом №62 від 05.04.2024, яким повідомляв останнього про те, що з 22.04.2024 на технологічній споруді №49 розпочинаються поточні ремонтні та експлуатаційні роботи, необхідні для безпечної та безперебійної експлуатації трансформаторної підстанції ТП-203, у зв`язку з чим просив відповідача повідомити, чи наявне на даний час будь-яке майно ТОВ «Асгард» на території трансформаторної підстанції ТП-2023, яка розміщена за адресою м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, у тому числі технологічній споруді №49. На підтвердження факту направлення листа позивачем подано до суду копії опису вкладення у поштове відправлення, поштової накладної та фіскального чеку АТ «Укрпошта».

24.07.2024 позивачем направлено відповідачу листа №117 від 24.07.2024, в якому позивачем запропоновано відповідачу прийняти участь в проведенні 02.08.2024 обстеження майна за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, яке проводиться з метою здійснення фіксації незаконного захоплення та використання частини нерухомого майна позивача власником сусіднього нерухомого майна власником сусіднього нерухомого майна ТОВ «Асгард». Факт направлення листа підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення до поштового відправлення, поштової накладної та фіскального чеку АТ «Укрпошта».

Крім того, 24.07.2024 позивачем направлено листа РТПП Миколаївської області №116 від 24.07.2024, з проханням направити РТПП Миколаївської області фахівця для участі в обстеженні, що відбудеться 02.08.2024.

02.08.2024 за участю представників ТОВ «Амальгама Люкс» та представника Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області проведено візуальне обстеження нерухомого майна, яке розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, та належне на праві власності ТОВ «Амальгама Люкс», про що складено акт від 02.08.2024.

За результатом обстеження було встановлено, що на частині технологічної споруди №49, яка утримує силові кабелі, що живлять об`єкти ТОВ «Амальгама Люкс», самовільно встановлена металева труба з частковою теплоізоляцією, яка перетинає земельну ділянку з кадастровим номером :02:056:0005 та поєднує між собою суміжні об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Миколаїв, вул. Богородична, 32, належні ТОВ «Асгард», а саме об`єкти за літ. «Я-3» та літ «Г-ІІ-2», згідно з технічним паспортом від 13.03.2019 року, про що зазначено в акті.

На підтвердження факту понесення витрат з залучення експерта в обстеженні, що відбулося 02.08.2024 позивачем подано до суду копії рахунку на оплату №120-0144 від 01.08.2024 на суму 3600,00 грн. та акту приймання-передачі наданих послуг №120-0144 від 02.08.2024, а також в якості доказу сплати послуг копію платіжної інструкції №9155 від 01.08.2024 на суму 3600,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, фізичною особою-підприємцем Буренко Валентиною Дмитрівною на замовлення ТОВ «Амальгама Люкс» виконано звіт про оцінку майнових прав майнового права - втраченої вигоди від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди №49, що розташовані за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, в межах строку позовної давності (з 02 квітня 2017 року до 31 серпня 2024 року), відповідно до якого:

- об`єктом оцінки є майнове право - втрачена вигода від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди № 49, що розташовані за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Мала Морська, 108/2 в межах строку позовної давності (з 02 квітня 2017 року до 31 серпня 2024 року) Об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02:056:0005 загальною площею 0,1218 га, що перебуває в комунальній власності Миколаївської міської територіальної громади в особі Миколаївської міської ради , цільове призначення - 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, Категорія земель - Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання - для обслуговування трансформаторної підстанції;

- дата оцінки: 10.09.2024;

- мета проведення оцінки: визначення розміру збитків - майнової шкоди;

- вид вартості: ринкова вартість;

- в звіті використано тільки дохідний підхід, в рамках якого проведено розрахунок ймовірного доходу від надання в оренду 7 (семи) елементів споруди №49, що розташовані за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2 в межах строку позовної давності (з 02.04.2017 року до 31.08.2024 року);

- технологічна споруда №49 є передавальним пристроєм - земельним поліпшенням, створеним для виконання спеціальних функцій з передачі енергії, речовини, сигналу, інформації тощо будь-якого походження та виду на відстань (лінії електропередачі, трубопроводи, водопроводи, теплові та газові мережі, лінії зв`язку тощо) (Національним стандартом №2 «Оцінка нерухомого майна»). Технологічна споруда №49 включає 12 опорних конструкцій, які утримують силові кабелі, що живлять об`єкти ТОВ «Амальгама Люкс»;

- навантаження конструкції додатковими тепломережами створює негативний вплив на довговічність конструкції та безпечні умови праці обслуговуючого персоналу. Користування частиною технологічної споруди №49 мало забезпечити власника доходом для покриття витрат на спорудження та утримання об`єкту нерухомості;

- споруда належить до спеціалізованого нерухомого майна, ринок оренди такого майна практично відсутній;

- для визначення розміру орендної плати, оцінювач, керуючись принципом обережності та аналогії, використав Методику розрахунку орендної плати за державне майно;

- оцінювач прийшов до висновку, що під 7 з 12 конструкцій споруди №49 відведено земельну ділянку площею 497,56 кв.м;

- величина ринкової вартості майнового права - втраченої вигоди від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди №49 станом на 10.09.2024 та в межах строку позовної давності (з 02.04.2017 до 31.08.2024 складає 286086,81 грн.

ФОП Буренко В.Д. надано послуги з визначення розміру збитків - майнової шкоди на підставі договору №240910 про надання послуг від 05.09.2024. Позивачем сплачено ФОП Буренко В.Д. за послуги проведення незалежної оцінки майнового права-втраченої вигоди згідно платіжної інструкції №9347 від 09.09.2024 на суму 20000,00 грн. на підставі рахунку-фактури ФОП Буренко В.Д. №240910-1 від 09.09.2024. 16.09.2024 ТОВ «Амальгама Люкс» та ФОП Буренко В.Д. складено та підписано акт приймання-передачі послуг по договору №240910 від 05.09.2024 про надання послуг.

24.10.2024 представник ТОВ «Асгард» - адвокат Ільїн О.В. звернувся до позивача з листом від 24.10.2024, у якому зазначає, що металеві труби з частковою теплоізоляцією, що розміщені на 7 (семи) стовпах технологічної споруди №49 минулим власником, за згоди позивача як власника майна, поєднали між собою суміжні об`єкти нерухомого майна за адресою м. Миколаїв, вул. Богородична, 32, належні суміжному власнику -ТОВ «Асгард». Крім того, у листі також зазначено, що протягом 16 років жодних зауважень або вимог щодо демонтажу металевих труб від ТОВ «Амальгама Люкс» на адресу ТОВ «Асгард» не надходило. Однак, як зазначає відправник, враховуючи принципи добропорядності та добросусідства, вимушені негайно відреагувати на вимогу позивача а за власний рахунок демонтувати з 7 (семи) стовпів технологічної споруди №49 металеві труби з частковою теплоізоляцією, у зв`язку з чим просить надати працівникам ТОВ «Асгард» доступ на територію трансформаторної підстанції ТП-203 виключно з метою демонтажу вищевказаних труб під наглядом уповноваженого представника ТОВ «Амальгама Люкс». На підтвердження факту направлення листа на електронну пошту , відповідачем подано до суду скриншот з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1.

25.10.2024 позивачем скеровано листа №153 від 25.10.2024 адвокату Ільїну О.В., в якому зазначено, що особою, яка може вчиняти дії від імені ТОВ «Асгард» та здійснювати управління його поточною діяльністю є директор - керівник ОСОБА_2, водночас звернення від 24.10.2024 не містить доказів повноважень адвоката на управління поточною діяльністю ТОВ «Асгард», у тому числі організацію робіт з демонтажу його майна. У листі також зазначено, що оскільки частина трансформаторної підстанції споруда № 49 є об`єктом підвищеної небезпеки через розміщення на ній кабелів, які транспортують електричну енергію, а дії з демонтажу майна є фактом розпорядження майном, для визначення відповідального за безпечне здійснення такого демонтажу ТОВ «Асгард» необхідно надати ТОВ «Амальгама Люкс» офіційного листа з підписом уповноваженої особи (директора або уповноваженою за довіреністю особи) з відомостями стосовно переліку компетентних осіб, яким необхідно надати доступ до частини споруди № 49, транспортних засобів чи іншого обладнання, яке буде використовуватися при здійснені демонтажу, а також чіткого визначення строку проведення таких робіт для організації виробничої діяльності ТОВ «Амальгама Люкс». На підтвердження факту направлення листа позивачем подано до суду фіскальний чек АТ «Укрпошта» та роздруківку електронного листа.

28.10.2024 відповідач повідомив позивача листом від 28.10.2024 про осіб та графік їх роботи з демонтажу труб, та запропонував йому власними силами демонтувати з 7 (семи) стовпів технологічної споруди №49 металеві труби з частковою ізоляцією, у свою чергу ТОВ «Асгард» зобов`язався відшкодувати всі витрати з проведення вказаних робіт».

У свою чергу, позивачем направлено до відповідача лист №155 від 29.10.2024, яким повідомлено про погодження доступу фахівцям, що зазначені в листі від 28.10.2024, до трансформаторної підстанції для здійснення демонтажу незаконно встановлених ТОВ «Асгард» труб з частковою ізоляцією з частини споруди №49.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи заяв свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ВАТ «Парфюмерно-косметичний» комбінат «Алые паруса» як минулим власником, ще до моменту набуття права власності на майно ТОВ «Асгард» на 7 (семи) стовпах технологічної споруди № 49 були розмішені металеві груби з частковою теплоізоляцією, які поєднали між собою суміжні об`єкти нерухомого майна за адресою м Миколаїв, вул. Богороднчна, 32 . ТОВ «Асгард» не мало та не має жодних зобов`язань перед позивачем щодо груб, які були розмішені на стовпах технологічної споруди, оскільки будь-яких договорів відносно користування стовпами не укладав та попередній власник приміщень з нього приводу нічого йому не повідомляв.

Щодо суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами 1-3 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ГК України майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати: з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать; з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом; внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, придбання або збереження майна за рахунок іншої особи без достатніх підстав; внаслідок порушення вимог закону при здійсненні господарської діяльності; з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п. 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, адже частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, застосування цієї відповідальності можливе лише за наявності чотирьох умов складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, вини боржника.

Окрім того, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина четверта статті 623 ЦК України).

Отже для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, в тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не настає (див. висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-64гс11, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (наведену правову позицію викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц і постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18).

Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивач (кредитор) має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

Окрім того, позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Розмір упущеної вигоди кредитора має визначатися виходячи з розміру доходу, який він міг одержати, за виключенням розумних витрат на його отримання, які він поніс би, якби не відбулося порушення права.

Критеріями визначення (обчислення) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди є: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.

У разі неможливості точно встановити розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, який заявлено до стягнення з боржника (не факт наявності, а саме розмір), суд керуючись принципом справедливості має визначити розмір таких збитків з урахування усіх обставин конкретної справи.

Доведення наявності збитків у вигляді упущеної вигоди та їх розміру здійснюється із застосуванням стандарту вірогідності доказів, який з розумною впевненістю дозволяє стверджувати, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся (мав місце), аніж не був.

Збитки у вигляді упущеної вигоди підлягають відшкодуванню у разі: 1) коли заявлений кредитором неотриманий дохід (майнова вигода) був у межах припущення сторін на момент виникнення зобов`язань; 2) втрата доходу є ймовірним результатом порушення зобов`язання іншим контрагентом (боржником); 3) дохід не є абстрактним і може бути доведеним із розумним рівнем впевненості. (п. 220-224 постанови ВС від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).

Системний аналіз наведених норм цивільного свідчить, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. (постанова ВС від 20.01.2020 №902/803/17).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою позову зазначено протиправне розміщення на семи стовпах споруди №49 металевих труб з частковою теплоізоляцією. За переконанням позивача, розміщення зазначених труб було здійснено відповідачем.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, об`єкти нерухомого майна позивача, що розташовані за адресою вул. Мала Морська 108/2 в м. Миколаєві, та відповідача, що розташовані за адресою вул. Богородична, 32 в м. Миколаєві є суміжними. Право власності на своє майно відповідачем набуто на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 13.12.2005 №7523, який укладено між відповідачем та Відкритим акціонерним товариством «Парфюмерно-косметичний комбінат «Алые паруса» (мовою оригіналу), та договору купівлі продажу від 13.12.2005 №7576, який укладено між позивачем та відповідачем. Право власності на нежитлову будівлю (трансформаторна підстанція) літ. Ттр, загальною площею 126,5 кв.м, та споруди, що розташовані за адресою Миколаївська області, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/2, позивачем набуто у 2007 році згідно зі свідоцтвом про право власності від 10.12.2007 серії САВ №916397.

Як вбачається з матеріалів справи, належна позивачу на праві власності трансформаторна підстанція літ. Ттр розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:056:0005, яка у свою чергу надана позивачі в оренду на підставі договору оренди землі від 14.02.2008 №5581 (з урахуванням змін згідно договору про зміни від 06.09.2024 №56-24), що укладено між позивачем та Миколаївською міською радою.

Як вже було зазначено, спір виник у зв`язку зі знаходженням на 7 стовпах споруди №49 металевих труб з частковою теплоізоляцією. Як вбачається з наявного у матеріалах справи технічного паспорту (реєстраційна справа №25815) на громадський будинок нежитловий об`єкт, що розташований за адресою вул. Мала Морська, №108/2, м. Миколаїв, район Заводський, Миколаївська область станом на 21.03.2024, він не містить характеристик споруди №49, зокрема, відсутнє зазначення щодо року побудови споруди, яку площу земельної ділянки займає споруда, її складові.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вимоги позивачем зазначено, що внаслідок знаходження даних труб на споруді №49 створюються перешкоди в користуванні позивачу своїм майном, що в свою чергу створює загрозу безпечній та безперешкодній експлуатації трансформаторної підстанції. Позивач також вважає, що відповідач безпідставно користувався нерухомим майном позивача, маючи збільшену комерційну привабливість власного майна. На думку позивача, причинно-наслідковий зв`язок у спірному випадку знаходить своє відображення у незаконному використанні відповідачем майна іншої особи, отримуючи прибуток, що призвело до неотримання прибутку позивачем. При цьому позивач стверджує, що він вжив усіх дій для отримання прибутку: зареєстрований як суб`єкт господарювання, має відповідний КВЕД, сплачує податки, збори, обов`язкові платежі, оренду плату за землю, витрати на утримання майна, здає власне майно в оренду.

Між тим, з аналізу наявних в матеріалах справи доказів, не вбачається можливим достеменно встановити хто і коли здійснив монтаж металевих труб с частковою ізоляцією на споруду №49, яка на даний належить позивачу. Дійсно, під час розгляду даної справи відповідачем було здійснено демонтаж зазначених труб, що не спростовується жодною зі сторін, однак на переконання суду це не є підтвердженням того, що початково дані труби були розміщені відповідачем з порушенням чинного законодавства.

Суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, в тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди.

Разом з цим, згідно усталеної судової практики, стягнення упущеної вигоди можливе за умови доведення позивачем реальності отримати зазначені доходи за звичайних обставин. Так, позивач має довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач мав намір передати саме споруди №49 в оренду протягом спірного періоду 2017-2024 рр., адже доказів вжиття відповідних заходів позивачем, направлених на здачу споруди в оренду, останнім не надано. До того ж в матеріалах справи відсутні будь-які запити, претензії чи вимоги до відповідача у вказаний період. Крім того, позивачем не доведено, що саме дії ТОВ «Асгард» стали причиною того, що він не зміг використовувати вказані 7 стовпів з комерційною метою.

Поряд з цим, як зазначено у звіті про оцінку майнових прав майнового права - втраченої вигоди від використання об`єкту нерухомого майна - 7 (семи) елементів споруди №49, що розташовані за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108/2, в межах строку позовної давності (з 02 квітня 2017 року до 31 серпня 2024 року) технологічна споруда №49 є передавальним пристроєм - земельним поліпшенням, створеним для виконання спеціальних функцій з передачі енергії, речовини, сигналу, інформації тощо будь-якого походження та виду на відстань (лінії електропередачі, трубопроводи, водопроводи, теплові та газові мережі, лінії зв`язку тощо); технологічна споруда №49 включає 12 опорних конструкцій, які утримують силові кабелі, що живлять об`єкти ТОВ «Амальгама Люкс; споруда належить до спеціалізованого нерухомого майна, ринок оренди такого майна практично відсутній.

За такого, суд зазначає, що позивачем не доведено можливості та намірів передання саме споруди №49 в оренду протягом 2017-2024 років, та яким чином, розміщені на споруді металеві труби перешкоджали потенційному укладенню договору оренди зазначеної споруди.

Ті обставини, що відповідачем самостійно було здійснено демонтаж труб, не свідчать про визнання вимог позивача, оскільки відповідач діяв з метою усунути наявний конфлікт. Тим більш доказів того, що розміщені труби були власністю ТОВ «Асгард» і використовувались за його ініціативою, а також були розміщені відповідачем з комерційною або іншою метою, матеріали справи не містять. Відтак, суд вважає, що позивачем не доведено як протиправної поведінки з боку відповідача, так і причинного зв`язку між також протиправною поведінкою і збитками.

Враховуючи відсутність у спірному випадку наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення з боку відповідача, відповідно суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування збитків.

Разом з тим, суд зауважує, що при наданні оцінки всім доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам учасників спору, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Водночас, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Серявін проти України").

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.

Наразі суд не вбачає необхідності надавати оцінку решті доводам сторін, оскільки така оцінка не впливає на вказані вище висновки суду щодо відсутності підстав для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності та обставини справи, господарський суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «Амальгама Люкс» необґрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

З огляду на те, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню відповідачем, а відносяться за рахунок позивача.

Щодо заяви відповідача про покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 70000,00 грн. (вх. №10210/25 від 09.07.2025) суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач не зазначав про орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які може понести у зв`язку із розглядом справи, в першій заяві по суті спору, яким є відзив на позов.

Лише 09.07.2025 від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява (вх. №10210/25), в якій заявник просив суд стягнути з ТОВ «Амальгама Люкс» на користь ТОВ «Асгард» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 70000,00 грн. з посиланням на положення ч. 1, 3 ст. 123, ч. 8 ст. 129 ГПК України та судову практику, а також з наданням доказів на підтвердження вказаних витрат.

Разом із заявою заявником подано до суду:

- копію договору про надання правничої допомоги від 05.01.2024, який укладено між Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп» (Адвокатське об`єднання) та ТОВ «Асгард» (замовник);

- копію додаткової угоди №3 до договору про надання правничої допомоги від 05.01.2024;

- детальний опис виконаних робіт від 09.07.2025 на суму 70000,00 грн., який підписано тільки керуючим партнером АО «Астрея-груп» адвокатом Ільїним О., зі змісту якого вбачається, що адвокатським об`єднанням надано наступні послуги: ознайомлення, вивчення та аналіз позовної заяви з додатками; аналіз законодавства, судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини; складання та направлення відзиву на позовну заяву; ознайомлення, вивчення та аналіз відповіді на відзив; складання та направлення заперечення відповіді на відзив на позовну заяву; підготування та направлення клопотань про виклик свідків; підготування та направлення пояснень; підготування та направлення клопотань про долучення; участь у судових засіданнях;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК №000968 від 17.05.2016;

- ордер на надання правничої допомоги серії ВЕ №1113178 від 07.03.2024, виданий адвокату Ільїну О.В, Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп» на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Асгард» у Господарському суді Миколаївської області, Південно-Західному апеляційному господарському суді на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 05.01.2024;

При цьому зі змісту заяви відповідача вбачається, що 05.01.2024 року між ТОВ «Асгард» та Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп» було укладено договір про надання правничої допомоги. Зі змісту додаткової угоди № 3 договору про надання правничої допомоги вбачається, що за представництво інтересів замовника у Господарському суді Миколаївської області при розгляді справи № 915/1235/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асгард» про усунення перешкод у користуванні майном, складання, підготовку, перевірку процесуальних та інших документів у справі, останній перераховує на банківський рахунок Адвокатського об`єднання винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі, який становить 70000,00 грн.

Також 21.07.2025 від представника відповідача - Ільїна О.В. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання (вх. №10656/25) про долучення до матеріалів справи №915/1235/24 копії детального опису виконаних робіт до додаткової угоди №3 до договору про надання правничої допомоги від 20.07.2025 та повторно зазначено про стягнення з ТОВ «Амальгама Люкс» на користь ТОВ «Асгард» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 70000,00 грн.

На стадії судових дебатів представником позивача 21.07.2025 було подано до господарського суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх. №10662/25), в якому позивач просить зменшити розмір заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 915/1235/25 до 0,00 грн. При цьому позивач зауважив, що в першій заяви по суті (відзиві на позовну заяву) відповідач не скористався своїм правим на визначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс або очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Крім того, на думку позивача, складність цієї справи є невисокою, враховуючи предмет спору за рештою позовних вимог яка залишилась після добровільного виконання відповідачем немайнової вимоги позивача після пред`явлення позову. Позивач вважає, що додані до заяви відповідача про стягнення витрат на правову допомогу докази (зокрема договір про надання правничої допомоги від 05.01.2024 та додаткова угода №3 до нього, детальний опис виконаних робіт від 09.07.2025) не є належними доказами підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, оскільки:

- предмет договору від 05.01.2024 не містить відомостей стосовно надання правничої допомогу саме у цій справі № 915/1235/24 в Господарському суді Миколаївської області;

- додаткова угода №3 не містить дати її вчинення, містить вказівку на намір укласти іншу додаткову угоду, а саме додаткову угоду № 1, зміст якої суду та позивачу невідомий, а також не визначає жодних строків виконання зобов`язань, що відповідно до п. 4.1 договору, у який вона нібито вносить зміни, є обов`язком; на думку позивача, поданий доказ (додаткова угода №3) в редакції, який не є актуальним на дату його подання, а тому такий доказ взагалі не є належним доказом того, що відповідач планує понести витрати на правничу допомогу, оскільки не відображає реальних правових наслідків для сторін та їх волевиявлення на даний час, адже до договору про надання правничої допомоги від 05.01.2024 року раніше були внесені зміни додатковими угодами № 1 та № 2;

- з детального опису виконаних робіт від 09.07.2025 року в преамбулі зазначено, що він складений між двома сторонами, а саме між АО «Астрея-груп» в особі керуючого партнера Ільїна Олександра Валерійовича та ТОВ «Асгард» в особі директора ОСОБА_2 на виконання пунктів 3 та 4 договору, однак: жодного посилання на конкретно визначений договір цей доказ не містить, не містить цей детальний опис виконаних робіт і номера справи чи інших ідентифікуючих ознак того - що ці роботи дійсно були надані в межах правничої допомоги саме у цій справі; перелік послуг окрім суттєво завищеної кількості годин для складання заяв по суті, як то 17000 грн. - за складання відзиву на позовну заяву чи то 16000 грн. за складання заперечення, містить ще участь у судових засіданнях у розмірі 2000 грн. за одне судове засідання з розрахунку 2000 грн. за 1 годину, водночас, протоколів судового засідання в цій справі вбачається, що жодне з засідань у цій справі не тривало 1 годину; не зважаючи на те, що в описі зазначено, що його склали дві сторони, опис підписано лише однією стороною - керуючим партнером Ільїном Олександром Валерійовичем -у звязку з чим позивач вважає, що цей доказ також є неналежним, оскільки не відображає як ознайомлення з ним ТОВ «Асгард», так і надання його згоди.

Разом з тим суд зазначає, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи :

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Натомість, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За положенням частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21);

- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18, від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).

Так, відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Першою заявою по суті спору з боку відповідача був відзив на позовну заяву від 25.10.2024 р. (вх. № 13024/24) (т. 1).

При цьому господарський суд зазначає, що на час подання ТОВ «Асгард» до суду вказаного вище відзиву на позовну заяву у даній справі між АО «Астрея-груп» та ТОВ «Асгард» вже був укладений договір про надання правової допомоги від 05.01.2024, а також додаткова угода № 3 до вказаного договору, в якій сторонами було погоджено умови щодо визначення розміру винагороди гонорару адвоката за розгляд справи № 915/1235/24.

Водночас, у відповідності до п. 9 ст. 162 ГПК України відповідачем разом з першою заявою по суті спору, якою є відзив на позовну заяву, не було подано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема й щодо зазначення того, що ТОВ «Асгард» очікує також понести витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведені обставини, положення ст. 124 ГПК України, та те, що представником відповідача при поданні відзиву на позовну заяву не було зазначено в ньому попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом, зокрема й витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд доходить висновку про відмову у задоволенні поданого представником відповідача клопотання та стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 70000,00 грн. Аналогічна правова позиція щодо відмови у задоволенні відповідної заяви у разі відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р по справі № 904/4494/18. Наразі суд зауважує, що на момент подання до суду відповідачем відзиву на позов між ним і адвокатом вже було укладено договір про надання правової допомоги та погоджено умови щодо визначення розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги клієнту, а відтак відповідач знав про понесення ним вказаних витрат на професійну правничу допомогу, тому мав можливість своєчасно вказати про понесення ним таких витрат і зазначити орієнтовний розрахунок витрат.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 119; e-mail: ; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгард" (54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 16; e-mail: ; ) про стягнення збитків в загальному розмірі 309686,81 грн. відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

3. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Асгард" про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 04.11.2025 року, з урахуванням умов воєнного стану та навантаженості, тимчасовою непрацездатністю судді Ільєвої Л.М. з 04.08.2025 по 06.08.2025 року, а також перебуванням судді у відпустці у період з 07.08.2025 по 11.08.2025 року, з 21.08.2025 по 02.09.2025, 11.09.2025 та 11.10.2025.

Суддя Л.М. Ільєва