ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3176/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/3176/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (04050, м. Київ, вул. Студентська, 5-7В, )

до відповідача: Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, )

про стягнення 25 926,25 грн

обставини справи:

08.08.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ «Енерджі Маркетс Ассістант» до Головне управління ДПС в Одеській області, у якій воно просить суд стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію у розмірі 25 926,25 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії споживачу від 26.11.2024 №240-2024.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 13.08.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №916/3176/25, справу постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.08.2025 до суду від відповідача надійшов відзив за вх.№ 26186/25, в якому останній визнає укладення договору від 26.11.2024 №240-2024, але заперечує наявність заявленого позивачем боргу.

При цьому, відповідач стверджує, що наданий позивачем акт коригування від 31.12.2024 не надходив на його адресу до 07.04.2025.

Також, відповідач не погоджується із підвищенням ціни, оскільки між сторонами не було погодження та підписання нового акту, а також відсутні зміни тарифів НКРЕКП, які б підтверджували зростання ціни та порушено умови публічних закупівель (п. 19 Постанови КМУ № 1178 заборона збільшення загальної суми договору).

Крім цього, навіть якщо припустити борг він, за підрахунком відповідача, становить лише 6 444 грн.

Відповідач також посилається на обмеження бюджетного фінансування, так як наприкінці року не можна здійснювати додаткові платежі понад затверджений кошторис.

У відповіді на відзив від 28.08.2025 за вх.№ 26789/25 позивач стверджує акт коригування від 31.12.2024 був направлений ще - 10.01.2025 і отриманий відповідачем - 13.01.2025.

Щодо зміненої ціни, позивач відмічає, що ціна змінена не довільно, а згідно формули з договору від 26.11.2024 №240-2024, де враховується середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед», згідно даних офіційного веб-сайту АТ «ОПЕРАТОР РИНКУ», змінилася: у листопаді 2024 року 5,56745 грн за 1 кВт*год без ПДВ; у грудні 2024 року 5,96526 грн за 1 кВт*год без ПДВ. Таким чином, ціна за 1 кВт*год згідно договірних умов, визначених сторонами, склала: (5,96526 + 0,52857 - 0,072118) * 1,2 = 7,3 грн. за 1 кВт*год з ПДВ (6,9 за 1 кВт*год без ПДВ). Враховуючи обсяг фактично спожитої електричної енергії у грудні 2024 року, який згідно сертифікованих даних комерційного обліку, наданих оператором системи розподілу склав для Відповідача 55 453 кВт*год, вартість спожитої електричної енергії у грудні 2024 року згідно умов Договору становить: 7,3 * 55 453 = 427 296,42 грн.

Позивач також вказує на те, що зміна ціни не потребує додаткової угоди, а лише відображається в акті.

Щодо бюджетних обмежень позивач наголошує, що бюджетне законодавство не звільняє від виконання зобов`язань і не скасовує борг за фактично спожиту електроенергію.

У поясненнях від 04.09.2025 за вх.№ 27421/25 відповідач знову наголосив на не отриманні акту коригування від 31.12.2024.

Зміну ціни вважає необґрунтованою та незаконною, адже загальна сума договору від 26.11.2024 №240-2024 фіксована 407 814,37 грн, збільшення вартості до 427 000,00 грн суперечить умовам договору та Постанові КМУ №1178, яка не дозволяє збільшення загальної суми публічного договору, а також постачальник не узгодив підвищення ціни з ДПС та не надав змін НКРЕКП, що підтверджують тарифне зростання.

Також, відповідач зазначає, що бюджет 2024 року був закритий, тому сплатити додатково у 2025 році неможливо через казначейські обмеження та статті 48 49 Бюджетного кодексу.

Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (далі-Позивач, Постачальник) є постачальником електричної енергії та діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.07.2021 №1180.

26.11.2024 між Позивачем та Головним управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС) (даліВідповідач, Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 240- 2024 (далі Договір), за яким згідно п.2.1 Договору, Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроспоживання Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої електричної енергії, в порядку та на умовах передбачених цим Договором та додатками до нього.

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору, початком постачання електричної енергії Споживачу є 01.12.2024 року по 31.12.2024 року, включно.

Ціна за одиницю Товару включає тариф на послуги з передачі електричної енергії, що затверджуються Регулятором та всі інші складові вартості за одиницю Товару, необхідні для виконання цього Договору, та не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії. Ціна на одиницю Товару з урахуванням всіх її складових встановлюється у Додатку № 2 до цього Договору (п.5.2 Договору).

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (п.5.3 Договору).

На виконання пункту 5.3.2.1 Договору, Позивач надіслав Акт приймання-передачі Товару № 150224121 від 24.12.2024 на суму 401 370,17 грн. та рахунок на оплату № від 24.12.2024.

Відповідно до отриманих сертифікованих даних комерційного обліку, отриманих від оператора системи розподілу та договірного порядку визначення ціни (Додаток №2 до Договору), Позивач надіслав Акт коригування № 1 від 31.12.2024 на Акт приймання-передачі №150224121 від 24.12.2024, за яким споживач спожив 55 453 кВт*год, по ціні 6,9 грн., на суму 427 296,42 грн., та рахунок на оплату № від 31.12.2024 до Акту коригування № 1 від 31.12.2024.

Відповідач здійснив оплату в сумі 401 370,17 грн за спожиту електричну енергію за грудень 2024 року, що підтверджуються відповідними платіжними інструкціями.

Відповідно до сертифікованих даних комерційного обліку АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період з 01.12.2024 по 31.12.2024 відповідачем було спожито загалом 55 453 кВт*год електричної енергії, що відповідає обсягу зазначеному в рахунках та актах до Договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої, другої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 5.3.2 Договору, оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі підписаного Сторонами Акта приймання-передачі товару (електричної енергії), примірна форма якого визначена в Додатку 5 до цього Договору протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання Акту приймання-передачі товару (електричної енергії).

Пунктом 5.3.2.1 Договору визначено, що оплата Споживачем за Товар, який буде поставлений Постачальником протягом грудня 2024 року здійснюється з урахуванням пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1070, на підставі рахунка-розшифровки, наданого Постачальником до 10.122024. Споживач здійснює попередню оплату за споживання Товару у грудні 2024 року згідно рахунка-розшифровки протягом 5 робочих днів після його отримання. Сторони погодили, що розрахунковий обсяг споживання Товару у грудні 2024 року визначається залишком обсягу постачання Товару та сумою коштів за Договором до кінця 2024 року за фактичною ціною електричної енергії, розрахованою відповідно до Додатку № 2 Договору з урахуванням середньозваженої ціни, що сформувалась на ринку «на добу наперед» за попередній розрахунковий період (листопад 2024 року).

В пункті 5.3.4 Договору, зазначається, що Споживач розглядає та підписує Акт приймання-передачі товару протягом 5 (п`яти) робочих днів або в цей же строк направляє Постачальнику вмотивовану відмову від його підписання.

Відповідно до отриманих сертифікованих даних комерційного обліку, триманих від оператора системи розподілу та договірного порядку визначення ціни (Додаток №2 до Договору), позивач 10.01.2025 надіслав відповідачу Акт коригування № 1 від 31.12.2024 на Акт приймання-передачі №150224121 від 24.12.2024, за яким споживач спожив 55 453 кВт*год, по ціні 6,9 грн., на суму 427 296,42 грн та рахунок на оплату № від 31.12.2024 до Акту коригування № 1 від 31.12.2024, проте, відповідачем не було повернуто позивачу Акт коригування №1 від 31.12.2024. 04.04.2025 позивачем повторно на адресу відповідача разом з листом № від 03.04.2025 повторно було направлено Акт коригування № 1 від 31.12.2024 та рахунок № від 31.12.2024. Однак, позивач повторно не отримав від відповідача відповідь або підписаного з боку відповідача акту приймання-передачі.

Отже, згідно з п. 5.3.2.1 договору, остаточний розрахунок проводиться після отримання сертифікованих даних та підписання акта. Позивач надав акт коригування, сформований відповідно до формули з Додатку №2, де ціна залежить від середньозваженої ціни ринку «на добу наперед». Ця формула була погоджена сторонами при укладенні договору, отже, зміна ціни не є зміною істотних умов договору, а лише застосуванням передбаченого механізму.

Водночас, посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за надані позивачем послуги критично оцінюється судом, оскільки Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Наведений висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18.

Подібний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 (п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16).

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем спожитого природнього газу в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми основної заборгованості в розмірі 25 926,25 грн за отриману електричну енергію у грудні 2024 року підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин та правового регулювання господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант».

На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (04050, м. Київ, вул. Студентська, 5-7В, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про стягнення 25 926,25 грн задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (04050, м. Київ, вул. Студентська, 5-7В, ) заборгованість у розмірі 25 926 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн 25 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Згідно з ч. 1, 2ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2025 р.

Суддя Т.І. Демченко