ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.10.2025м. ДніпроСправа № 904/11393/16

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІНСТАР" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого документа (наказу) у справі:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожгриб", 69114, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 41, кв. 68

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД", 49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, буд. 27

про стягнення заборгованості 411 334,38 грн.

Суддя Панна С.П.

Секретар судового засідання (помічник судді за дорученням) Карлікова К.С.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від заявника: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

10.01.2017р. рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожгриб" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» (49038, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 27, ) на користь з товариства з обмеженою відповідальністю Запорожгриб (69114, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 41, кв. 68, ) заборгованість у загальній сумі 388 964 (триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 59 коп. з яких: 265 261 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті шістдесят одна) грн., 45 коп. - сума основної заборгованості; 13 891 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна ) грн., 00 коп., - 3% річних; 109 812 (сто дев`ять тисяч вісімсот дванадцять) грн., 04 коп. інфляційних витрат, а також 5834 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн, 48 коп., судового збору та 5 000 гривень судових витрат за послуги адвоката у цій справі.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017р., яке набрало законної сили 27.01.2017р., видано наказ від 27.01.2017р.

29.09.2025р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІНСТАР" надійшла заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого документа, в якому просив суд:

- визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання;

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №904/11393/16;

- видати дублікат судового наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року;

- розгляд справи проводити без участі заявника.

Заява обґрунтована тим, що зі слів представника ТОВ «ЗАПОРОЖГИБ» під час звернення до суду із позовом до ТОВ «Амстор Трейд» та ухваленням судового рішення по справі № 904/11393/16, в рамках вказаної справи було допущено описку в частині найменування боржника та його місцезнаходження.

В провадженні Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває ВП № 53983229, дата відкриття: 22.05.2017, стан: Зупинено, боржник: ТОВ «ТБ «Амстор», , стягувач: ТОВ "Запорожгриб", код ЄДРПОУ: .

З огляду на те, що судом було допущено описку у судовому рішенні, а також у судовому наказі у зазначенні найменування боржника та його місцезнаходження, первісний стягувач об`єктивно вважав, що судовий наказ не набрав законної сили через наявність описки, що спотворює ідентифікацію боржника, тому подання його до виконання могло бути безрезультатним або призвести до відмови у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09 квітня 2025 року (справа №910/3773/25) відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Амстор Трейд» (03028, м. Київ, проспект Науки, 42/1, корпус 10, офіс 17, ідентифікаційний код 39135315). Визнано грошові вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Авуар-Сервіс» (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 15Г, оф. 42, ідентифікаційний код 38927622) до ТОВ "Амстор Трейд" (03028, м. Київ, проспект Науки, 42/1, корпус 10, офіс 17, ідентифікаційний код 39135315) у розмірі 1 322 565,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном ТОВ «Амстор Трейд». Призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Паніотова О. К. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1256 від 17.07.2013).

15 квітня 2025 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Амстор Трейд» за № 75803.

01 травня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар» звернулося до суду із заявою про грошові вимоги до боржника ТОВ «Амстор Трейд», в якій просило визнати грошові вимоги на загальну суму 399 789,97 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26 травня 2025 року прийнято заяву ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар» про визнання кредитором боржника на суму 399 789,97 грн. Розгляд вказаної заяви відбудеться у попередньому засіданні 30.06.2025 на 11.40 год.

Заявник зазначив, що згідно з положенням КУзПБ провадження у справі про банкрутство не є продовженням чи особливою процедурою виконавчого провадження, адже воно є самостійним видом судового провадження, що характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справи, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, застосуванням спеціальних способів захисту тощо. Можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, щодо стягнення якої ухвалено судове рішення, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено в установленому законом порядку. У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можуть бути застосовані судові процедури, передбачені КУзПБ для забезпечення примусового стягнення заборгованості, що позбавляє можливості визнання кредиторських вимог (за вказаним судовим рішенням) у справі про банкрутство.

За розгляд даної заяви заявником було сплачено судовий збір у розмірі 302,80грн, що підтверджується платіжною інструкцією наявною в матеріалах справи.

Дослідивши заяву про видачу дублікату наказу та поновлення строку для пред`явлення наказу, суд вважає, що зазначена заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Станом на день подання заяви відповідачем рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017р. по справі № 904/11393/16, на виконання якого видано наказ від 27.01.2017р., не виконано.

Відповідно до статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Судом встановлено, що строк для пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/11393/16 до виконання до 28.01.2020р.

Отже, враховуючи, що оригінал виконавчого документа не перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби, а також відсутній у стягувача та в матеріалах справи № 904/11393/16, наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2017 у справі № 904/11393/16 вважається втраченим.

Суд відмічає, що з огляду на те, що судом було допущено описку у судовому рішенні, а також у судовому наказі у зазначенні найменування боржника та його місцезнаходження, первісний стягувач об`єктивно вважав, що судовий наказ не набрав законної сили через наявність описки, що спотворює ідентифікацію боржника, тому подання його до виконання могло бути безрезультатним або призвести до відмови у відкритті виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 року у справі № 910/18165/13 міститься висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Подібний за змістом висновок про перебіг, переривання строку пред`явлення наказу суду до виконання викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 723/3410/15-ц, від 29.01.2020 року у справі № 344/19847/18, від 20.07.2021 року у справі № 910/20594/15.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск такого строку.

Поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання є правом суду, яким він користується виходячи з поважності причин пропуску цього строку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними, а також докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп, абзац сьомий пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11 рп/2012).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції (далі Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Під час вирішення справи "Golder проти Сполученого Королівства" (№ 4451/70, рішення від 21.02.1975) ЄСПЛ вперше дійшов висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні за наслідками розгляду цієї справи ЄСПЛ закріпив правило про те, що частина перша статті 6 Конвенції містить у собі невід`ємне право особи на доступ до суду.

Водночас, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У зазначеній вище справі Golder проти Сполученого Королівства ЄСПЛ зазначив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Так, у справі "Ashingdane проти Сполученого Королівства" (№ 8225/78, рішення від 28.05.1985) ЄСПЛ зазначив, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд повинен з`ясувати, чи не порушує встановлене обмеження саму суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою.

У справі "Зубак проти Хорватії" ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду та доступ до нього. (пункт 25 рішення у справі "Делькур проти Бельгії" від 17.01.1970 та пункт 65 рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11.10.2001).

Як відзначив Європейський суд з прав людини, з огляду на "визначне місце", яке посідає право на справедливий судовий розгляд у демократичних суспільствах, його обмежене тлумачення не відповідатиме об`єктові та цілям статті 6. Щодо сфери дії статті, то вона не обмежується лише судовими слуханнями, адже відповідно до Конвенції, весь процес взагалі повинен відповідати критеріям справедливості.

Стаття 6 розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40.)

За таких обставин, з метою забезпечення стягувачу належної реалізації права на пред`явлення до виконання наказу на примусове виконання рішення суду, суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку пред`явлення наказу Господарського суду міста Дніпропетровської області від 27.01.2017р. у справі № 904/11393/16 до виконання з дати підписання цієї ухвали.

Суд також враховує, що відмова стягувачу в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки це суперечило б основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.

Згідно пункту 19.4. розділу XI Перехідні положення ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Таким чином, законом передбачено право стягувача, державного виконавця або приватного виконавця у разі втрати ним наказу суду звернутися до суду із заявою про видачу дублікату наказу в межах строків, встановлених для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Приймаючи до уваги викладені вище висновки суду, враховуючи обґрунтованість доводів заявника про втрату оригіналу виконавчого документа, суд вважає за можливе задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІНСТАР" про видачу дубліката наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2017р. у справі № 904/11393/16.

Керуючись ст. 233, 234, 235, 329, пунктом 19.4. розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІНСТАР" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого документа (наказу) - задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2017р. у справі № 904/113916 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» (49038, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 27, ) на користь з товариства з обмеженою відповідальністю Запорожгриб (69114, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 41, кв. 68, ) заборгованість у загальній сумі 388 964 (триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 59 коп. з яких: 265 261 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті шістдесят одна) грн., 45 коп. - сума основної заборгованості; 13 891 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна ) грн., 00 коп., - 3% річних; 109 812 (сто дев`ять тисяч вісімсот дванадцять) грн., 04 коп. інфляційних витрат, а також 5834 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн, 48 коп., судового збору та 5 000 гривень судових витрат за послуги адвоката у цій справі.

Видати дублікат наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2017 у справі № 904/11393/16 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Амстор» (49038, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 27, ) на користь з товариства з обмеженою відповідальністю Запорожгриб (69114, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 41, кв. 68, ) заборгованість у загальній сумі 388 964 (триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 59 коп. з яких: 265 261 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті шістдесят одна) грн., 45 коп. - сума основної заборгованості; 13 891 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна ) грн., 00 коп., - 3% річних; 109 812 (сто дев`ять тисяч вісімсот дванадцять) грн., 04 коп. інфляційних витрат, а також 5834 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн, 48 коп., судового збору та 5 000 гривень судових витрат за послуги адвоката у цій справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна