РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.10.2025Справа № 910/4848/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до ОСОБА_1 та ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Лібра ойл"

про стягнення 180 315,96 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Хуторянець О.В., довіреність № 381/24 від 19.06.2024;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 180 315,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням ТОВ «Лібра Ойл» зобов`язань за Договором про надання овердрафту № 015/3187/1569858 від 05.12.2023, в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків, виконання зобов`язань за яким забезпечено укладеними між позивачем та відповідачами Договорами поруки № 015/3187/1569858/П від 05.12.2023 та № 015/3187/1569858/П/1 від 05.12.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ойл» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

25.04.2025 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 постановлено здійснювати розгляд справи №910/4848/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 21.07.2025.

07.07.2025 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

21.07.2025 представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб.

У судове засідання 21.07.2025 представник позивача з`явився, представники інших учасників справи не з`явились.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 11.08.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 11.08.2025 представник позивача з`явився, представники інших учасників справи не з`явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 22.09.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

19.09.2025 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 22.09.2025 представник позивача з`явився, представники інших учасників справи не з`явились.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.10.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 13.10.2025 представник позивача з`явився, представники інших учасників справи не з`явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 27.10.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 27.10.2025 представник позивача з`явився, представники інших учасників справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представників учасників справи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.10.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (далі - кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лібра ойл» (далі - позичальник, третя особа) укладено Договір про надання овердрафту № 015/3187/1569858 (далі - Кредитний договір) за умовами якого кредитор надає позичальнику протягом строку доступності овердрафту можливість використання овердрафту в межах поточного ліміту, а позичальник зобов`язується використовувати овердрафт за цільовим призначенням, вказаним в пункті 1.9 Договору, з дотриманням вимог законодавства України, погасити овердрафт/кредитну заборгованість, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором, у строки, передбачені Договором, але не пізніше дати закінчення строку овердрафту.

Відповідно до п. 1.3 та 1.4 Кредитного договору максимальний ліміт за Договором складає 1 500 000,00 грн, у межах якого встановлюється поточний ліміт.

На дату укладання Договору поточний ліміт складає 500 000,00 грн.

У пункті 1.6 Кредитного договору сторонами погоджено, що з моменту виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку, кредитор вважається таким, що надав позичальнику овердрафт. Дебетове сальдо, зафіксоване на поточному рахунку на кінець кожного календарного дня, або сума кредитної заборгованості є заборгованістю позичальника за овердрафтом.

У відповідності до пунктів 1.7 та 1.8 Кредитного договору строк овердрафту: з дати виконання позичальником умов, передбачених пунктом 2.1 Договору, по дату закінчення строку овердрафту (включно).

Строк доступності овердрафту: з дати початку строку овердрафту, визначеного згідно п. 1.6 Договору, по дату закінчення строку доступності овердрафту (включно).

Цільовим використанням овердрафту, згідно з п. 1.9 Кредитного договору, є поповнення обігових коштів. Фінансування ведення фінансово-господарської діяльності та поточних та/або не передбачуваних витрат позичальника. Позичальник не має права використовувати кошти овердрафту на інші цілі. За рахунок овердрафту не можуть здійснюватися операції з примусового стягнення коштів з поточного рахунку позичальника.

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору виконання зобов`язань позичальника. Що виникають (у т.ч. виникнуть у майбутньому) за Договором забезпечуються. Зокрема порукою відповідно до Договору поруки, що повинен бути укладений одразу ж після укладення Договору, між кредитором і поручителем (-ями) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

У відповідності до пунктів 4.1-4.3 Кредитного договору проценти за користування овердрафтом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 16,75 % річних.

З дати скасування максимального ліміту та поточного ліміту з будь-яких підстав, зазначених в пунктах 8.2 та 8.3 (крім підпункту 8.3.4) Договору, проценти за користування кредитною заборгованістю розраховуються на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 40 % річних.

Нарахування процентів здійснюється виходячи з зазначених у Договорах розмірів процентних ставок, щоденно на фактичну заборгованість позичальника за овердрафтом/кредитною заборгованістю протягом всього строку наявності безперервного дебетового сальдо/кредитної заборгованості.

У пункті 4.8 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати проценти щомісяця в дату сплати процентів, та остаточно, при погашенні овердрафту/кредитної заборгованості з дотриманням порядку, передбаченого пунктом 4.12. Договору, та з врахуванням наступних періодів:

- в першому календарному місяці користування овердрафтом/кредитною заборгованістю - за період з дня надання овердрафту/виникнення кредитної заборгованості по день, що передує календарному дню дати сплати процентів;

- в наступних календарних місяцях - за період з календарного дня дати сплати процентів попереднього місяця (включно) по день, що передує календарному дню дати сплати процентів;

- в останній календарний місяць - за період з календарного дня дати сплати процентів попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного погашення овердрафту/кредитної заборгованості.

Згідно з п. 5.1 Кредитного договору протягом строку овердрафту позичальник зобов`язаний здійснювати погашення овердрафту не пізніше останнього дня максимального строку безперервного дебетового сальдо та не пізніше дати закінчення строку овердрафту, в залежності від того, яка дата настане раніше. Якщо останній календарний день максимального строку безперервного дебетового сальдо не є банківським днем, то для погашення такого дебетового сальдо позичальник має забезпечити наявність грошових коштів на поточному рахунку на кінець останнього банківського дня, що передує останньому календарному дню максимального строку безперервного дебетового сальдо. Якщо дата закінчення строку овердрафту не є банківським днем, то для погашення овердрафту позичальник зобов`язаний забезпечити наявність грошових коштів на поточному рахунку для погашення дебетового сальдо, процентів та інших платежів, на кінець останнього банківського дня. Що передує даті закінчення строку овердрафту.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 Кредитного договору у разі настання обставин дефолту кредитор має безумовне право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вжити один або декілька таких заходів, зокрема вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

Кредитор має право скористатись правами, зазначеними в пункті 8.1 Договору та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин дефолту, зокрема в таких випадках, зокрема: порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за договором; здійснення позичальником/ поручителем заборонених операцій або регулярне здійснення позичальником/поручителем фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та/ або мають ознаки ризикової діяльності, та/ або присвоєння позичальнику/поручителю неприйнятно високого ризику на підставах, визнаних законодавством України та нормативними документами кредитора.

У відповідності до п. 8.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні кредитора, і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше тридцятого календарного дня з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк). У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги, кредитор має право звернути стягнення за Договором забезпечення, пред`явити вимогу позичальнику/поручителям та вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за Договором, які не суперечать законодавству України.

Пунктом 8.8 Кредитного договору встановлено, що з дати скасування максимального ліміту та поточного ліміту та до повного погашення кредитної заборгованості позичальник сплачує проценти, виходячи з розміру, встановленого Договором, та які нараховуються кредитором щомісячно на суму кредитної заборгованості, з урахуванням періодів, визначених пунктом 4.8 Договору.

05 грудня 2023 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором між Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та ОСОБА_1 (далі - поручитель, відповідач-1) укладено Договір поруки № 015/3187/1569858/П (далі - Договір поруки 1), за яким поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору. Порукою за Договором поруки забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України сум тощо.

Також, 05 грудня 2023 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором між кредитором та ОСОБА_2 (далі - поручитель, відповідач-2) укладено Договір поруки № 015/3187/1569858/П1 (далі - Договір поруки 2), за яким за яким поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору. Порукою за Договором поруки забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України сум тощо.

Відповідно до п. 1.2 Договорів поруки 1 та 2 поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.

Згідно з п. 2.1 Договорів поруки 1 та 2 у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителя виконанням ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручитель - зобов`язаний виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.

У відповідності до п. 2.2 Договорів поруки 1 та 2 поручитель зобов`язується здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відправлення кредитором відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань позичальника перед кредитором за основним договором. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Кредитор має право направляти вимоги поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань.

Поручитель, згідно з п. 3.4 Договорів поруки 1 та 2 зобов`язується у строк, що не перевищує десяти календарних днів з дати настання обставин повідомляти кредитора про зміну свого прізвища, ім`я, по-батькові, фактичного місця проживання та реєстрації, його контактних реквізитів (номерів телефонів, факсу).

Строк поруки, що встановлена Договором, за кожним забезпеченим зобов`язанням становить 5 років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного забезпеченого зобов`язання. Порука для відповідного забезпеченого зобов`язання не припиняється після закінчення цього строку у разі, якщо кредитор у межах цього строку пред`явив вимогу до поручителя. Сторони погодили, що строк поруки для забезпечених зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, обчислюється окремо по кожній його частині починаючи від дня закінчення строку/настання термічну виконання відповідно частини такого забезпеченого зобов`язання (п. 6.2 Договорів поруки 1 та 2).

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ «Лібра ойл», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за Договором про надання овердрафту № 015/3187/1569858 від 05.12.2023 у сумі 970 905,52 грн, з якої: 943 341,10 грн - заборгованість за кредитом; 27 564,42 грн - заборгованість за відсотками.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.06.2025 у справі № 917/2230/24 позов задоволено та стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ойл», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за Договором про надання овердрафту № 015/3187/1569858 від 05.12.2023 у сумі 970 905,52 грн, з якої: 943 341,10 грн - заборгованість за кредитом; 27 564,42 грн - заборгованість за відсотками.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що після направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором про надання овердрафту 22.11.2024, банком змінено кінцевий строк повернення кредиту, та з 23.11.2024 здійснюється нарахування відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та у розмірі відсоткової ставки, яка визначена пунктом 4.2. Договору овердрафту, що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц), від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, а відтак, оскільки з огляду на частину 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільнено позичальника у спірних правовідносинах від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, правомірним є стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нарахованих відсотків після направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості, оскільки вони є поручителями, а не позичальником за кредитними зобов`язаннями, внаслідок чого до них не можуть бути застосовані правила ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в зв`язку з чим, позивач, з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідачів, як солідарних боржників перед третьою особою, інфляційні втрати в розмірі 66 964,39 грн та 40% річних у розмірі 226 291,71 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.06.2025 у справі № 917/2230/24 позов задоволено та стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ойл», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за Договором про надання овердрафту № 015/3187/1569858 від 05.12.2023 у сумі 970 905,52 грн, з якої: 943 341,10 грн - заборгованість за кредитом; 27 564,42 грн - заборгованість за відсотками.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови від 04.02.2020 у справі №912/1120/16, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:

- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);

- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);

- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);

- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови);

- в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови);

- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови).

Як вбачається з матеріалів справи, після направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором про надання овердрафту 22.11.2024, банком змінено кінцевий строк повернення кредиту, та з 23.11.2024 позивачем здійснюється нарахування відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, визначеному п. 4.2 Кредитного договору.

Водночас, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної як статтею 625 цього Кодексу, так і від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення

При цьому, зміст пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України не свідчить, що при застуванні вказаних норм судам необхідно оцінювати причини невиконання особою зобов`язання щодо повернення суми позивачу та/або процентів за користування позикою, та, у випадку встановлення того, що таке невиконання є неодноразовим, систематичним, умисним та без наявності на те будь-яких підстав, і що, за наслідками такої оцінки, надає суду право виснувати, що до таких правовідносин положення вказаного пункту не можуть бути застосовані.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, що свідчить про неможливість виникнення у поручителів, у даному випадку солідарних, більшого обсягу відповідальності, аніж у боржника, за виконання якого, поручителі відповідають згідно укладених Договорів поруки.

При цьому, за змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Отже у відповідачів, як поручителів за належне виконання зобов`язання позичальником за Кредитним договором, зобов`язання виникає з Кредитного договору та у тому ж обсязі, що і у позичальника.

Натомість, з огляду на положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України включно з 24 лютого 2022 року.

Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням позичальником грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, належне виконання яких забезпечено поручителями, наявність яких та розмір констатовано рішенням Господарського суду Полтавської області, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Такий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах № 759/4324/23 від 27.11.2024, № 756/8788/22 від 28.11.2024, № 758/5318/23 від 12.02.2025.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 66 964,39 грн. та 40% річних у розмірі 226 291,71 грн. задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Повне рішення складено: 06.11.2025

Суддя О.А. Грєхова