ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025м. ДніпроСправа № 904/4756/25

За позовом Керівника Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна установа "Вінницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України

про стягнення сплачених за договором коштів та пені

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах Позивача просить стягнути з Відповідача: 16 324,02 грн. - боргу, 1 882,51 грн. пені, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору поставки № 213 від 26.06.2023.

Господарський суд Дніпропетровської області 01.09.2025 відкрив провадження у справі №904/4756/25 та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом запропоновано Відповідачеві протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивачу, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Враховуючи, що Відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи (документ доставлено до електронного кабінету 02.05.2025 о 10:31), що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, Відповідач обізнаний про вирішення спору.

Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 01.09.2025, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 Державна установа "Вінницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (Покупець) з ТОВ "Інтекс Інвест" (Постачальник, Відповідач) уклали Договір поставки № 213 (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцеві у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити та прийняти вказаний Товар.

Відповідно до умов Договору:

1.2. Найменування Товару: Бензин А-92 Energy, бензин А-95, бензин А-95 Energy, дизпаливо Energy, газ.

1.4. Кількість: згідно з накладними на товар;

1.5. Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару, відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.

2.1. Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно з умовами Договору.

3.2. Загальна сума Договору: 45 000,00 грн., у тому числі ПДВ.

4.4. Постачальник зобов`язується видані довірчі документи та видаткову накладну на товар представнику Покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікація підпису, номенклатура та кількість ТМЦ, шо скріплена підписом керівника Покупця та печаткою Покупця та при наявності в нього паспорту.

5.1. Строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

5.2.1. Передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами скретч-картки.

5.2.2. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці.

5.3. Умови постачання Товару самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

6.3. Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору.

7.1. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

7.2. Види порушень та санкцій за них, установлені Договором: За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконання стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

10.2. Даний договір діє до 31.12.2023.

На підтвердження виконання зобов`язань Позивача за Договором, в частині оплати товару, Прокурор надав платіжну інструкцію № 1 від 26.03.2023 на суму 45 000,00 грн.

Державна установа "Вінницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" отримала від Відповідача скретч-картки на 100 літрів дизпалива та на 920 літрів бензину А-95, що підтверджується видатковою накладною №0001/0001237 від 26.06.2023 на суму 45 000,00 грн.

Однак, за даними Прокурора, на відповідних АЗС паливо не відпускається.

У Державної установи "Вінницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" залишаються неотоварені скретч-картки на пальне загальною кількістю 330 літрів бензину А-95 та 40 л дизпалива на загальну суму 16 324,20 грн.

У зв`язку з вищезазначеним, Державна установа "Вінницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" направила Відповідачеві листа від 03.02.2025 №262616-14/824-2025 з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 16 324,20 грн., у зв`язку з неможливістю отоварити картки.

Прокурор зазначає, що Відповідач лише частково поставив товар, а з 11.02.2025 припинив поставку товару, у зв`язку із чим у Відповідача виник борг у розмірі 16 324,20 грн.

На прострочений борг Відповідача, Прокурор, з посиланням на п. 7.2 Договору, нарахував 1 882,51 грн. пені.

Наведені обставини стали причиною звернення Прокурором з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, факт непоставки Відповідачем товару, наявність підстав для повернення попередньої оплати, обґрунтованість стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України (чинного на момент виникнення спірних відносин), до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст. 693 ЦК України).

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Прокурор наполягає, що Відповідач не виконав зобов`язання з поставки товару (палива) на загальну суму 16 324,20 грн. (2 cкретч-картки номіналом 20 літрів дизпалива по 44,28 грн/л та 22 cкретч-картки номіналом 15 літрів бензину А-95 по 44,10 грн/л), оскільки на погоджених сторонами АЗС відсутнє пальне.

Доказів поставки товару (пального) в обумовлений сторонами строки, або можливості у Позивача одержати товар протягом спірного строку на відповідних АЗС Відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи з аналізу положень ст. 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №922/2131/19, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 20.02.2019 у справі № 912/2275/17, від 30.07.2019 у справі №904/4899/18.

02.04.2025 Позивач звернувся до Відповідача з вимогою №/1298 про повідомлення дати виконання Відповідачем зобов`язань щодо відпуску пального.

04.04.2025 Позивач звернувся до Відповідача з вимогою № 1342 з вимогою про повернення коштів сплачених за Договором.

Беручи до уваги надані докази (Договір, рахунок, платіжна інструкція, видаткова накладна, вимога повернути кошти), відсутність заперечень Відповідача щодо непоставки товару та наявної заборгованості, суд вважає, що Позивач вжив необхідних заходів для належного виконання умов Договору, у зв`язку з чим строк поставки товару настав, товар не поставлено, тому Позивач має право на повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, сума основного боргу обґрунтована, а позовні вимоги в цій частині такі, що підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що стороною Договору є Державна установа "Вінницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України", а отже діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з ч. 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснення Міністерства фінансів України, наданих листом від 06.03.2003 №021-03/6 та Державного казначейства України від 09.03.2006 №3.4-22/498-2143 та від 12.02.2008 №7.1-10/744, якщо з початку нового бюджетного періоду здійснюються повернення зайво виплачених в минулих бюджетних періодах коштів, то зазначені кошти не можуть бути відображені як відновлення касових видатків, а повинні бути перераховані до бюджету.

Враховуючи наведене, у спірних правовідносинах, які виникли за Договором Міністерство охорони здоров`я України діє як головний розпорядник бюджетних коштів, тому сума основного боргу повинна бути сплачена на користь Міністерства охорони здоров`я України.

Прокурор зазначає, що з 10.02.2025 Відповідач припинив виконувати зобов`язання щодо відпуску замовнику оплаченого ним товару, у зв`язку з чим ним на підставі п. 7.2 Договору нараховано пеню у розмірі 1 882,51 грн.

Перевіривши розрахунки Прокурора, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки пені за період з 11.02.2025 по 30.06.2025 проведено правильно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, до стягнення належать: 16 324,20 грн. основного боргу, 1 882,51 грн. - пені.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 47, офіс 206/2, код 39821153) на користь Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 7, код 00012925) 16 324,20 грн. заборгованості, 1 882 грн. 51 коп. пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 47, офіс 206/2, код 39821153) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, код 02909909) 3 028,00 грн. - судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков