ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 м. Дніпро Справа № 904/4540/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б.,

суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 у справі (суддя Загинайко Т.В.), повний текст ухвали складено 18.08.2025

за заявою Керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, м. Дніпро в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

особа, яка може отримати статус учасника справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Лютурус», м. Київ

про забезпечення позову до подачі позову, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

Керівник Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить заборонити ТОВ «Лютурус» та іншим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо належного товариству об`єкта нерухомості площею 38,9 кв.м. у м. Києві (вул. Січових Стрільців, 55), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

В обґрунтування заяви вказує на те, що ТОВ «Лютурус» користувалося земельною ділянкою в м. Дніпро (кадастровий № :09:265:0232) без договору оренди та належної реєстрації права, чим зберегло у себе 1 270 869,74 грн несплаченої орендної плати. Майно на ділянці було у власності ТОВ «Лютурус» до 21.03.2025, коли відчужено на користь іншої юрособи. Нині у власності товариства перебуває об`єкт нерухомості в м. Києві, який може бути відчужений з метою уникнення виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 у справі № 904/4540/25 відмовлено у задоволенні заяви керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (вх. № зз-103/25 від 15.08.2025) про забезпечення позову.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 у справі № 904/4540/25 та ухвалити нове рішення, яким заяву керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі:

- заборонити ТОВ «Лютурус» () та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна, а саме: нерухоме майно загальною площею 38,9 кв.м., яке розташоване по вулиці Січових Стрільців, 55 в м. Київ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу об`єкта тощо;

- стягнути з відповідача у справі на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Основні доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального й процесуального права (ст.ст. 86, 136 140 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України). Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив докази та безпідставно відмовив у забезпеченні позову.

Апелянт вказує, що забезпечення позову спрямоване на запобігання можливому відчуженню майна відповідача ТОВ «Лютурус», що може унеможливити виконання майбутнього рішення суду про стягнення 1 270 869,74 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Прокурор наголошує, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити реальне виконання рішення та порушити інтереси територіальної громади міста Дніпра, а суд, відмовляючи у заяві, проявив надмірний формалізм, що суперечить принципу ефективного доступу до правосуддя, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини.

Застосування заборони на реєстраційні дії з майном відповідача є, на думку апелянта, співмірним, обґрунтованим і необхідним заходом для забезпечення виконання можливого рішення суду.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурора у справі № 904/4540/25 ТОВ «Лютурус» зазначає, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 є законною та обґрунтованою, оскільки апелянт не довів наявності реальних ризиків утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Прокурор не надав жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували намір ТОВ «Лютурус» відчужити нерухомість у м. Києві або вчиняти дії, спрямовані на уникнення виконання майбутнього рішення суду.

Посилання апелянта на продаж майна у м. Дніпрі за адресою вул. Зимових Походів, 2Б є безпідставними, адже це відчуження відбулося ще 21.03.2025, тобто задовго до подання позову (21.08.2025), і не свідчить про намір ухилення від виконання рішення. Зазначений захід є непропорційним та безпідставно обмежує право власності товариства.

Відповідач підкреслює, що забезпечення позову є винятковим заходом, який має бути співмірним і належно обґрунтованим, чого прокурор не зробив, не вказавши зв`язку між заявленими вимогами та обраним заходом забороною реєстраційних дій із майном у Києві.

Суд першої інстанції правильно встановив, що така заборона не має відношення до предмета спору стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою у м. Дніпрі і не забезпечить виконання можливого рішення суду.

Отже, ТОВ «Лютурус» просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 18.08.2025 без змін.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, діючи в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою (вх. № зз-103/25 від 15.08.2025) про забезпечення позову до подання позовної заяви. У заяві прокурор просив суд заборонити ТОВ «Лютурус» () та будь-яким іншим особам, зокрема державним реєстраторам, нотаріусам і суб`єктам державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нежитлового майна загальною площею 38,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 55 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Заява мотивована тим, що прокуратурою під час здійснення представницьких повноважень встановлено факт безпідставного використання ТОВ «Лютурус» земельної ділянки площею 1,1332 га з кадастровим номером :09:265:0232, розташованої по вул. Зимових Походів, 2Б у місті Дніпрі, яка перебуває у комунальній власності Дніпровської міської ради. Цільове призначення ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд промислових підприємств (секція 11.02 КВЦПЗ), що підтверджується даними Державного земельного кадастру.

Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради 24.07.2024 було проведено обстеження вказаної земельної ділянки та складено акт № 24/07/24-К/4, яким встановлено, що: доступ до ділянки частково обмежений; на ній розташовані будівлі, у тому числі магазин і прохідна, які перебувають під охороною; зі слів охоронця, майно, розташоване на обстежуваній земельній ділянці належить ТОВ «Лютурус»; документи, які б підтверджували право власності, оренди чи користування земельною ділянкою, відсутні.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав, нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці, перебувало у власності ТОВ «Лютурус» з 26.08.2022 по 21.03.2025, коли право власності було зареєстровано за іншим суб`єктом ТОВ «Сінгл-Ойл ЛТД» на підставі договору купівлі-продажу.

Прокуратура визначила суму безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правових підстав за період із 26.08.2022 по 21.11.2024 у розмірі 1 270 869,74 грн, які ТОВ «Лютурус» не сплатило до місцевого бюджету.

Заявник зазначає, що відповідач, зареєструвавши право власності на будівлі, фактично користувався комунальною землею без укладеного договору оренди, чим порушив вимоги статей 125, 126 Земельного кодексу України та позбавив територіальну громаду надходжень у вигляді орендної плати. У зв`язку з цим прокуратура вважає, що позов спрямований на захист інтересів громади міста Дніпра та забезпечення надходжень до місцевого бюджету, особливо важливих в умовах воєнного стану.

Також прокурор вказує, що за даними Державного реєстру речових прав ТОВ «Лютурус» володіє нежитловими приміщеннями загальною площею 38,9 кв.м у місті Києві (вул. Січових Стрільців, 55), які можуть бути відчужені в будь-який момент. З огляду на попередній факт відчуження нерухомого майна у м. Дніпрі, заявник вважає обґрунтованим припущення про можливе відчуження київського об`єкта, що унеможливить або ускладнить виконання майбутнього рішення суду про стягнення зазначеної суми до бюджету.

Прокурор послався на положення статей 136, 137 ГПК України, відповідно до яких забезпечення позову може бути застосовано у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист прав позивача.

На підтвердження співмірності обраного заходу прокурор зазначив, що заборона реєстраційних дій не обмежує право володіння чи користування майном, а має лише тимчасовий характер і спрямована на збереження існуючого становища до вирішення справи по суті. При цьому заявник вказав на відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки такий захід не може завдати збитків відповідачу або іншим особам.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з фактичним користуванням ТОВ «Лютурус» земельною ділянкою комунальної власності без оформлення належного речового права, що зумовило виникнення спору про стягнення безпідставно збережених коштів за користування цією ділянкою, а також питання щодо вжиття заходів забезпечення позову з метою гарантування можливості виконання майбутнього рішення суду та захисту інтересів територіальної громади міста Дніпра.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що правові висновки щодо застосування ст. 136, 137 ГПК України у контексті мети та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, а також у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 910/1686/24 та від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo та запобігання втраті активів або перешкоджання виконанню майбутнього судового рішення, поки суд розглядає справу по суті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Кюблер проти Німеччини»). Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою та забезпечити продовження існування стану, який є предметом спору.

Забезпечення позову є превентивним процесуальним заходом, що має на меті запобігання можливим порушенням прав або охоронюваних законом інтересів позивача, гарантування реального виконання рішення суду та уникнення труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Позов може забезпечуватися, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Обраний спосіб забезпечення має бути співмірним, обґрунтованим та адекватним заявленим вимогам, спрямованим на запобігання реальним ризикам утруднення або неможливості виконання судового рішення.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви прокурора, виходячи з того, що обраний захід не пов`язаний із предметом майбутнього спору (стягнення 1?270?869,74 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою у м. Дніпрі), а стосується нерухомого майна у м. Києві; прокурор нібито не довів існування реальних ризиків втрати активів чи утруднення виконання майбутнього рішення; та ГПК України нібито не передбачає заборону дій третіх осіб щодо майна, що не є предметом спору. Суд зазначив, що прокурором не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували необхідність застосування такого заходу.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції необґрунтованими, оскільки метою заходу забезпечення є запобігання відчуженню майна, яке може бути задіяне для виконання майнового зобов`язання.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, ст. 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Як убачається з матеріалів справи, прокурором заявлено вимоги в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про стягнення з ТОВ «Лютурус» безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності без належних правових підстав, що має публічно-правове значення, пов`язане із захистом інтересів територіальної громади міста Дніпра.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що ГПК України не містить вичерпного переліку допустимих заходів забезпечення позову, а суд має право вживати заходів, які відповідають меті забезпечення гарантуванню реального виконання рішення суду, що підтверджується практикою Верховного Суду (постанови від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 20.07.2021 у справі № 904/1933/21).

У даній справі обраний позивачем спосіб забезпечення заборона ТОВ «Лютурус» та іншим особам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо належного відповідачу нерухомого майна, відповідає змісту п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, оскільки фактично є забороною відповідачу розпоряджатися своїм майном шляхом його відчуження, обтяження чи іншого припинення права власності. Заборона відчуження або арешт майна не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки фактично обмежується лише можливість відчужувати власне нерухоме майно, тоді як володіння і користування зберігаються.

На момент звернення із заявою прокурором було надано належні докази, що ТОВ «Лютурус» володіє об`єктом нерухомості (нежитлове приміщення площею 38,9 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 55), який може бути відчужений або обтяжений до моменту вирішення спору, що унеможливить реальне виконання майбутнього судового рішення. Проте, суд першої інстанції не врахував, що метою арешту або заборони реєстраційних дій є запобігання відчуженню та виведенню активів боржника, що може зробити виконання майбутнього рішення фактично неможливим.

Доводи прокурора про необхідність заборони реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості ТОВ «Лютурус» є обґрунтованими, оскільки невжиття таких заходів створює реальний ризик утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду про стягнення грошових коштів до бюджету. Водночас, доводи ТОВ «Лютурус» про невідповідність заходу забезпечення предмету позову та «непропорційність» заборони є надуманими, оскільки реальні ризики можуть підтверджуватися поведінкою боржника, а не лише прямим наміром відчуження майна.

При цьому, колегія суддів підкреслює, що доказ наміру відчуження не є обов`язковим достатньо існування ризику, що виконання майбутнього судового рішення може бути ускладнено.

У даному випадку прокурор не зобов`язаний доводити безпосередній факт наміру чи підготовчих дій до відчуження майна, оскільки метою забезпечення позову є запобігання таким діям до їх вчинення.

Застосування заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості в м. Києві є превентивним (тимчасовим) заходом, спрямованим на збереження активів відповідача до вирішення спору по суті.

Інакше кажучи, доказ наміру відчужити майно не є обов`язковою умовою для забезпечення позову достатньо існування ризику утруднення виконання рішення через можливість відчуження майна у будь-який момент.

Твердження відповідача про безпідставність посилань прокурора на продаж майна у м. Дніпрі колегія суддів відхиляє, адже сам факт відчуження об`єкта, розташованого за адресою вул. Зимових Походів, 2Б, свідчить про ризик подальшого відчуження іншого майна, що ставить під загрозу реальне виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Посилання відповідача на «непропорційність» заборони реєстраційних дій є безпідставним, оскільки обраний прокурором захід заборона вчинення реєстраційних дій з нерухомим майном ТОВ «Лютурус» не позбавляє відповідача права володіння чи користування майном, а лише тимчасово обмежує його право розпорядження до вирішення спору по суті. Такий захід є співмірним і адекватним, оскільки запобігає виведенню активів, забезпечує баланс інтересів сторін та гарантує можливість виконання рішення суду в майбутньому.

У даному випадку, наявність майна в м. Києві, що належить ТОВ «Лютурус», є активом, за рахунок якого потенційно може бути звернено стягнення у разі задоволення позову, а тому існує прямий функціональний зв`язок між цим заходом і метою забезпечення позову.

Висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову є помилковими, оскільки суд формально застосував норми процесуального права та не врахував завдання господарського судочинства.

Суд не дав належної оцінки доказам ризику втрати відповідачем активів і неправильно тлумачив співмірність заходу, фактично нівелювавши превентивну функцію забезпечення позову.

Отже, доводи ТОВ «Лютурус» не спростовують аргументів прокурора і не підтверджують законність ухвали суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права та неповно з`ясував обставини справи. Висновки суду не відповідають фактичним даним і правовій суті спірних відносин, тоді як доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

6. Щодо розподілу судових витрат.

Розподіл судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України - за наслідками розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 у справі № 904/4540/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Заборонити ТОВ «Лютурус» () та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна, а саме: нерухоме майно загальною площею 38,9 кв.м., яке розташоване по вулиці Січових Стрільців, 55 в м. Київ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу об`єкта тощо.

Матеріали оскарження ухвали № 904/4540/25 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ця постанова відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Стягувачем за цією постановою є:

Лівобережна окружна прокуратура міста Дніпра (49051, м. Дніпро, вул. Осіння, 8; код ЄДРПОУ/Умовний код ).

Боржником за цією постановою є:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Лютурус» (01033, вул. Прахових Сім`ї, 58/10, м. Київ, ).

Пред`явлення даної постанови до виконання складає три роки, починаючи з наступного дня після набрання даною постановою законної сили - до 16.10.2028 (включно).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.11.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов