06.11.2025Справа № 910/9651/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши заяву позивачів про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9651/25
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
2) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 )
3) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 )
про стягнення 1 290 577, 11 грн
Представник сторін: не викликались
До Господарського суду міста Києва звернулися зі спільним позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , Позивач-1), ОСОБА_2 (далі за текстом - ОСОБА_2 , Позивач-2), ОСОБА_3 (далі за текстом - ОСОБА_3 , Позивач-3) до Акціонерного товариства «Укрнафта» (далі за текстом - АТ «Укрнафта», Відповідач) про стягнення частини чистого прибутку за 2021 рік пропорційно кількості простих іменних акцій Відповідача, якими володіють позивачі.
Також Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання Відповідачем вказаного вище грошового зобов`язання.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з АТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 частину чистого прибутку за 2021 рік, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів, в сумі 806 600 грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 283 030 грн 88 коп. та 3% річних в сумі 72 527 грн 70 коп., судовий збір в сумі 13 944 грн 44 коп.; стягнуто з АТ «Укрнафта» на корист ОСОБА_2 частину чистого прибутку за 2021 рік з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів, в сумі 40 330 грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 14 151 грн 54 коп. та 3% річних в сумі 3 626 грн 39 коп., судовий збір в сумі 698 грн 46 коп.; стягнуто з АТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_3 частину чистого прибутку за 2021 рік з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів, в сумі 48 799 грн 30 коп., інфляційні втрати в сумі 17 123 грн 37 коп. та 3% річних в сумі 4 387 грн 93 коп., судовий збір в сумі 844 грн 04 коп.

22.10.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла спільна заява Позивачів про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 грн.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що у засіданні 20.10.2025 представником Позивачів повідомлено суд про подання додаткових доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у порядку частини 8 статті 129 ГПК України у зв`язку з чим таке питання при ухваленні рішення судом не вирішувалося.

Враховуючи надходження від Позивачів заяви з додатковими доказами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 3 статті 244 ГПК України закріплено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 та 2 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником Позивачів до матеріалів справи надано наступні копії документів:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.07.2019 № 8077/10;

- ордер серії АІ № 1548591 від 04.04.2024; № 1327776 від 10.04.2023; № 1371361 від 10.04.2023;

- договір про надання правової допомоги від 28.03.2023 № 243-АО/2023, укладений з ОСОБА_2., в редакції додаткової угоди від 30.12.2024, якою викладено вартість адвокатських послуг в новій редакції;

- розрахунок витрат на надання правової допомоги, що є актом приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписаний адвокатом та клієнтом (ОСОБА_2.) без зауважень на суму 4 200 грн;

- договір про надання правової допомоги від 28.03.2023 № 244-АО/2023, укладений з ОСОБА_3., в редакції додаткової угоди від 30.12.2024, якою викладено вартість адвокатських послуг в новій редакції;

- розрахунок витрат на надання правової допомоги, що є актом приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписаний адвокатом та клієнтом (ОСОБА_3.) без зауважень на суму 4 200 грн;

- договір про надання правової допомоги від 03.04.2024 № 260-АО/2024, укладений з ОСОБА_1. в редакції додаткової угоди від 01.08.2025, якою викладено вартість адвокатських послуг в новій редакції;

- розрахунок витрат на надання правової допомоги, що є актом приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписаний адвокатом та клієнтом (ОСОБА_1.) без зауважень на суму 12 600 грн.

У відзив на позовну заяву Відповідач зазначив, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу є неспівмірними. Інші заперечення в матеріалах справи відсутні.

Дослідивши надані сторонами докази, суд зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вказує, що з аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та/або погодинної оплати.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 вказано Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як встановлено судом вище, між Позивачами та адвокатом в договірному порядку погоджено як фіксовану форму оплати за підготовку окремого документа так і погодинну форму оплати.

Дослідивши обсяг наданих адвокатом послуг Позивачам, суд дійшов висновку про обґрунтованість таких витрат у заявленому до відшкодування розмірі, їх відповідність умовам договору, співмірність затраченого адвокатом часом з обсягом наданих послуг з огляду на категорію даної справи.

Крім того, суд зазначає, що розмір заявлених до відшкодування витрат відповідає критеріям визначених частиною 4 статті 126, частиною 5 статті 129 ГПК України, а відтак підлягає відшкодуванню, враховуючи відсутність обґрунтованих заперечень Відповідача.

Судом не вбачається підстав для зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат чи то покладення таких витрат на Відповідача у меншому розмірі.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України закріплено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Керуючись частинами 1-2 статті 74, статтею 76, 86, 123, 126, 129, 221 та 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Спільну заяву Позивачів про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9651/25 - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу - 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) грн.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу - 4 200 (чотири тисячі двісті) грн.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу - 4 200 (чотири тисячі двісті) грн.

5. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 06.11.2025

Суддя Антон ПУКАС