ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"30" жовтня 2025 р. Cправа № 902/1176/25
Гоподарський суд Вінницької області у складі судді Яремчука Ю.О., при секретарі судового засідання Надтоці Т.О.,
Представники сторін не з`явилися,
про стягнення 126134,53 грн
У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1176/25 за позовом овариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамедов Транссервіс" про стягнення 126134,53 грн.
25.09.2025 у даній справі прийнято рішення, яким позов задоволено повністю.
Ухвалою суду від 20.10.2025 призначено судове засідання з вирішення питання понесених позивачем судових витрат у справі №902/1176/25 на 30.10.2025.
На визначену судом дату 30.10.2025 в судове засідання представники сторін не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, що стверджується наявними в справі доказами.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).
Відповідно до ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюється законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Відповідно до ч. 1, ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом, або призначеного судом строку.
Враховуючи належне повідомлення учасників справи, а також те, що строк, визначений ч.3 ст. 244 ГПК України є присічним, суд дійшов висновку, що неявка представників сторін розгляду заяви не перешкоджає.
У судовому засіданні 30.10.2025 судом долучено вступну та резолютивну частину додаткового рішення до матеріалів справи без його проголошення в зв`язку з неявкою представників сторін.
Розглянувши матеріали справи та заяву представника позивача щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Рішенням суду від 25.09.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" задоволено повністю та стягнуто з з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамедов Транссервіс" 95 591,90 грн сума основного боргу, 15 965,12 грн пені, 7 962, 81 грн 12 % річних, 6 614, 70 грн інфляційних втрат та 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Після прийняття судового рішення, 25.09.2025 року, від представника позивача надійшла заява (вх. № канц.01-34/11165/25 від 15.10.2025) про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27306,73 грн з долученням доказів, зокрема доказів направлення даної заяви відповідачу.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, наведеною нормою визначено, що суд, який ухвалив рішення у справі, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 123 ГПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Аналіз положень статей 126-129 ГПК України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

В матеріалах справи на підтвердження наведених в заяві №б/н від 15.10.2025 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 306,73 грн містяться копії: Договору про надання правової допомоги №22/08/2025-1ПД; Додаткової угоди від 25.08.2025 до договору про надання правової допомоги №22/08/25-1ПД від 22.08.2025; Опис наданих послуг від 25.08.2025 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №22/08/2025-1ПД від 22.08.2025; платіжної інструкції виданої АТ «ТАСКОМБАНК» 25.08.2025 № 394 на суму 21 000,00, Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК №001709 від 08.11.2019 та докази направлення вказаної заяви з додатками на адресу відповідача.

Так, судом встановлено, що Розділом 4 Договору від 22.08.2025 № 22/08/2025-1ПД про надання правової (правничої) допомоги визначений порядок оплати послуг адвоката. Так, пунктом 4.1. зазначеного Договору встановлено, що за правову допомогу, передбачену цим Договором, позивач сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному в додаткових угодах до цього Договору, зокрема за представництво клієнта та ведення справи в Господарському суді першої інстанції в тому числі підготовку та подання заяв по суті справи та з процесуальних питань, участь у судових засіданнях 3 500,00 грн за 1 годину витраченого часу адвоката. При цьому, в цей розмір не включаються фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом зобов`язань за цим Договором (пункт 4.2. Договору).

У свою чергу, пунктом 1 додаткової угоди до Договору від 25.08.2025 встановлено, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить: за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Вінницької області позовної заяви 21000,00 грн (згідно Опису наданих послуг від 25.08.2025);

за представництво клієнта та ведення справи у Господарському суді Вінницької області в процесуальному статусі позивача, тому числі участь у судових засіданнях 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок за 1 годину витраченого часу адвоката.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди до Договору винагорода, згідно з пунктом 1.1. Додаткової угоди сплачується КЛІЄНТОМ на умовах 100 % попередньої оплати. А винагорода, що передбачена пунктом 1.2. Додаткової угоди, сплачується клієнтом після виконання всіх умов основного Договору на підставі акту приймання-передачі.

Згідно Опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 25.08.2025 адвокатом були надані наступні послуги:

· Вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору - 15 хв.;

·Опрацювання стратегії захисту інтересів клієнта і правових підстав позову; написання (набрання) тексту позовної заяви; сформування матеріалів позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви (на 10 аркушах) з розрахунками сум, що стягуються (на 3 аркушах) і додатками (17 найменувань) в електронному вигляді через підсистему Електронний суд ЄСІТС, а також направлення копії позовної заяви з додатками на адресу ТОВ «МТС» - 5 год. 30 хв.;

На підтвердження виконання Позивачем приписів пунктів 1, 2 додаткової угоди до Договору, в частині виплати адвокату 21 000,00 грн, до позовної заяви, крім самого Договору, було додано копію платіжної інструкції виданої АТ «ТАСКОМБАНК» 25.08.2025 № 394 на суму 21 000,00 грн.

Окрім цього, пунктом 4 додаткової угоди до Договору передбачено, що у разі задоволення судом позову у справі позивач сплачує адвокату гонорар у розмірі 5-ти процентів від суми, присудженої судом на користь позивача. Оплата передбаченого пунктом 4 Додаткової угоди «гонорару успіху» здійснюється протягом 3-х робочих днів з дня отримання позивачем наказу про примусове виконання судового рішення (пункт 5 додаткової угоди до Договору). Відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати, передбачені пунктами 4, 5 додаткової угоди до Договору у розмірі 6 306,73 грн (126 134,53 грн х 5% = 6 306,73 грн), які підлягають сплаті, у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України підтверджені безпосередньо Договором від 22.08.2025 № 22/08/2025-1ПД про надання правової (правничої) допомоги, доданого до позовної заяви.

Постановою від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), розв`язуючи суть виключної правової проблеми щодо стягнення додаткової винагороди адвоката за досягнення позитивного рішення у справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. При цьому, домовленості про сплату гонорару визнаються такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання».

Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 цієї статті).

Згідно положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 ГПК України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла відповідні витрати, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Частиною 4 статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Дослідивши докази, надані представником позивача в підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

В позовній заяві позивачем було зазначено, що на день подання позовної заяви понесені витрати на професійну правничу допомогу складають 21000,00 грн та очікувані витрати складають 6500,00 грн.

Заяву про обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 27306,73 направлено представником позивача на адресу відповідача, про що надано суду докази, з огляду на викладене відповідач не був позбавлений можливості подати заяву щодо зменшення розміру таких витрат, однак таким правом не скористався.

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано клопотання про неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про задоволення заяви представника позивача щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 27 306,73 грн.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 91, 126, 129, 221, 236-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву №б/н від 15.10.2025 (вх. № канц.01-34/11165/25 від 15.10.2025) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамедов Транссервіс" 27 306,73 грн витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамедов Транссервіс" (вул. Новікова, 12, м. Вінниця, Вінницька обл., Вінницька обл., 21000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб"юшн Карго Партс" (вул. Закревського, буд. 16, м. Київ, 02232) 27306,73 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. Примірник копії рішення надіслати позивачу в Електронний кабінет ЄСІТС, відповідачу рекомендованим листом.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.256, 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 04.11.2025

Суддя Юрій ЯРЕМЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 відповідачу (вул. Новікова, 12, м. Вінниця, Вінницька обл., Вінницька обл., 21000)