ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3180/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Крамарова Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Підприємства громадської організації Ремсервісплюс Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю Слов`янська єдність
до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Підприємство громадської організації Ремсервісплюс Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю Слов`янська єдність через систему "Електронний суд" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області, в якій просить суд стягнути за рахунок коштів державного бюджету відшкодування шкоди на суму 6 000 грн, суму інфляційних 3 979,80 грн, суму 3% річних 720,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому завдано шкоди шляхом несвоєчасного внесення відповідачем даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та порушення строків повернення сум бюджетного відшкодування. У зв`язку з чим у відповідача існує перед позивачем грошове зобов`язання з відшкодування шкоди, що визначено спеціальним законом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи №922/3180/25 постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

25.09.2025 до Господарського суду Харківської області через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов (вх. №22213), в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач вказав, що позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за лютий 2021 від 05.03.2021 № , сума ПДВ заявлена до відшкодування з Державного бюджету складає 92 693 грн. Граничний термін подання податкових декларацій з ПДВ за лютий 2021, з урахуванням положень п. 203.1 ст. 203 ПК України 22.03.2021. Граничний термін проведення камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за лютий 2021, згідно п. 200.10 ст. 200 ПК України - 22.04.2021. За наслідками камеральної перевірки відповідачем оформлено акт від 20.04.2021 №6812/20-40-18-06-08/39858356 (далі - акт перевірки) та було встановлено порушення позивачем: п.200.1, п.200.4, п.200.8, п.200.9, ст.200 Кодексу; Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (реєстрації в Міністерстві юстиції 29.01.2016 №159/28289). Акт перевірки направлено позивачу засобами поштового зв`язку 20.04.2021 та 26.04.2021 вручено позивачу. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення форми В3 від 19.05.2021 №6 про відмову у наданні суми бюджетного відшкодування (далі - податкове повідомлення рішення) 93 693 грн, яке направлено позивачу засобами поштового зв`язку та вручено позивачу 24.05.2025. Позивач не погодився із податковим повідомленням рішенням відповідача та розпочав його cудове оскарження. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9327/21 від 02.09.2021 було скасовано винесене податкове повідомлення рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №520/9327/21 вказане рішення суду першої інстанції по вказаній справі від 02.09.2021 залишено без змін. Відповідач вказує, що з урахуванням п.200.12. г) ст. 200 Податкового кодексу України, вказана у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення. Відповідач отримав постанову апеляційної інстанції 22.12.2021 та згідно п.200.13 ст. 200 ПК України фактично відшкодовано протягом 5 днів з дня отримання вказаної постанови, а саме 30.12.2021. Вказав, що рішеннями судів у справі №520/9327/21 не встановлювались факти несвоєчасного терміну проведення камеральної перевірки та несвоєчасного внесення до Реєстру заяв про бюджетне відшкодування, а лише скасовувалось податкове повідомлення рішення, а тому до спірних правовідносин не може бути застосована ч. 4 ст.75 ГПК , а як наслідок не може бути застосований п.п 128.2.2. статті 128 ПК України. Позивач не довів факту несвоєчасного внесення контролюючим органом до Реєстру заяв про бюджетне відшкодування, а тому до спірних правовідносин не може бути застосований п.п 128.2.2. ст. 128 ПК України. Також у відзиві на позов відповідач заперечував проти вказаної позивачем у позовній заяві суми судових витрат, оскільки позивачем не надано розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, акти прийняття передачі послуг, обґрунтування щодо складності справи та виконаними адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії, будь-яких інших документів, із яких можливо було б установити обсяг наданих послуг та їх вартість.

Також, відповідач просив розгляд справи № 922/3180/25 здійснювати у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2025 розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено розгляд справи в судовому засіданні на "07" жовтня 2025 року о 13:30.

26.09.2025 до Господарського суду Харківської області через систему "Електронний суд" від Головного управління Державної казначейської служби України надійшла заява (пояснення) (вх. №22426), в якому Головне управління Державної казначейської служби України просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

29.09.2025 до Господарського суду Харківської області через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №22515), в якій позивач відхилив доводи викладені відповідачем у відзиві на позов та просив позов задовольнити. Зазначив, що відповідач у відзиві визнав, що ним було відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування. Позивач вказав, що граничним строком подання декларації за лютий 2021 року було 22.03.2021, та заявлена сума бюджетного відшкодування мала бути відшкодована позивачу не пізніше 28.04.2021. Проте відповідач на підставі акту №6812/20-40-18-06-8 від 20.04.2021 протиправоно відмовив позивачу у відшкодуванні, що встановлено рішенням від 02.09.2021 Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9327/21. Також позивач вказав, що предметом позову є стягнення шкоди у фіксованому розмірі, нанесеною відповідачем, на підставі спеціального закону, зокрема а саме норми ст. 114 Податкового кодексу особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому законодавством. У такому разі доведенню підлягає лише протиправність рішень, дій чи бездіяльності стосовно особи. Отже, спеціальним законом прямо передбачено: можливість стягнути фіксовану суму збитків, у цьому випадку підлягає доведенню тільки протиправність рішень, дій чи бездіяльності, що й встановлено рішенням від 02.09.2021 Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9327/21.

Протокольною ухвалою від 07.10.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 28.10.2025 о 12:00.

21.10.2025 до Господарського суду Харківської області через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без присутності позивача, позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. (вх.№ 24413).

Протокольною ухвалою від 28.10.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 04.11.2025 о 11:00.

Представник відповідача у судове засідання 04.11.2025 не з`явився. 30.10.2025 до Господарського суду Харківської області надійшло клопотання (вх. №25214), в якому відповідач просить справу розглядати за його відсутності.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутнього в судових засіданнях 07.10.2025 та 28.10.2025 представника відповідача, суд встановив наступне.

Позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за лютий 2021 від 05.03.2021 № , сума ПДВ заявлена до відшкодування з Державного бюджету складає 92 693,00 грн.

У період з 23.03.2021 року по 20.04.2021 року посадовою особою відповідача було проведено камеральну перевірку підприємства позивача.

Відповідно до висновків акту від 20.04.2021 року №6812/20-40-18-06-08/39858356 камеральною перевіркою податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року від 05.03.2021 року № встановлено порушення підприємством позивача вимог податкового законодавства, а саме: пунктів: 200.1, 200.4, 200.8, 200.9 ст.200 Податкового кодексу України, вимог наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 в частині порушень при заповненні розрахунку суми бюджетного відшкодування за лютий 2021 року (додаток №3 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року від 05.03.2021 № ) на суму 69025 грн та з урахуванням висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області від 28.12.2020 №6983/20-40-07-07-09/39858356 та рішення про результати розгляду скарги ДПС України від 15.04.2021 №8566/6/99-00-06-01-01-06 щодо неправомірності застосування ставки "0", передбаченої п.8 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого ПОГ "РЕМСЕРВІСПЛЮС" ГО "ХОООЗІ "СЄ" () відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку по податковій декларації з ПДВ за лютий 2021 року у розмірі 92693 грн.

Акт від 20.04.2021 №6812/20-40-18-06-08/39858356, направлено засобами поштового зв`язку та вручено керівнику Підприємства громадської організації Ремсервісплюс Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю Слов`янська єдність - 26.04.2021, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, що міститься у матеріалах справи (зворотна сторона а.с. №49).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення №6 від 19.05.2021, згідно якого підприємству позивача відмовлено у наданні суми бюджетного відшкодування на поточний рахунок у банку по податковій декларації з ПДВ за лютий 2021 року у розмірі 92693,00 грн, яке направлено засобами поштового зв`язку та вручено керівнику позивача - 24.05.2021, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, що міститься у матеріалах справи (а.с. №52).

Позивач не погодився із податковим повідомленням рішення №6 від 19.05.2021 та розпочав його оскарження в судовому порядку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №520/9327/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Підприємства об`єднання громадян "РЕМСЕРВІСПЛЮС" Громадської організації "Харківське обласне об`єднання осіб з інвалідністю "СЛОВ`ЯНСЬКА ЄДНІСТЬ" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №520/2397/21 скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 19.05.2021, винесене на підставі акту про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за лютий 2021 року №6812/20-40-18-06- 08/39858356 від 20.04.2021.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №520/2397/21 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі № 520/9327/2 - без змін.

Позивач вказує, що йому завдано шкоди шляхом несвоєчасного внесення відповідачем даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та порушення строків повернення сум бюджетного відшкодування. Факт встановлено чинним рішенням від 02.09.2021 Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9327/21. Зазначене стало підставою звернення до суду з цим позовом про відшкодування шкоди у розмірі 6000,00 грн на підставі статей 114 та 128 Податкового кодексу

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та доказів, які надані у справі, суд виходить з наступного.

Спір у справі виник з підстав завдання позивачу шкоди шляхом несвоєчасного внесення відповідачем даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та порушення строків проведення камеральної перевірки з посиланням на п.п. 2.2 статті 128 Податкового кодексу. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9327/21 від 02.09.2021 було скасовано винесене податкове повідомлення рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування, вказане рішення першої інстанції залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021, проте відшкодування заявленої суми ПДВ за лютий місяць було здійснено позивачу 30.12.20201, чим позивачу, за його твердженням, нанесено шкоду у розмірі 6000,00 грн. Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму інфляційних 3 979,80 грн, суму 3% річних 720,00 грн, що нараховані за період з травня 2021 року по поточну частину 2025 року.

Відповідно до змісту частин першої - третьої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Тож при зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Водночас зі змісту частини другої статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Відповідний висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц. Тому спростування цієї вини (у тому числі з підстав вини самого позивача в заподіяній шкоді) є процесуальним обов`язком її заподіювача.

У постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Покладення на державу обов`язку з відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок втрат, які a priori не були понесені такою особою (за відсутності першопричини - causa prima), не може вважатися законним.

Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є необхідними для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Тож при зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Доведення факту наявності неправомірної поведінки (правопорушеня) з боку відповідача, шкоди та її розміру, а також причинно - наслідкового зв`язку між правопорушенням і шкодою покладено на позивача.

Стосовно висновку про неправомірність рішень, дій або бездіяльності контролюючого органу як умови деліктної відповідальності Велика Палата Верховного Суду звертається mutatis mutandis до власних висновків, викладених у підпункті 9.9 постанови від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20, та відзначає, що ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) контролюючого органу (його посадових (службових) осіб) не є необхідним для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, а господарський суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду.

Суд зазначає, що шкода заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

При цьому статтею 114 Податкового кодексу України визначено, відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів наступним чином:

114.1. Особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.

114.2. Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди.

Особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому законодавством. У такому разі доведенню підлягає лише протиправність рішень, дій чи бездіяльності стосовно особи.

114.4. Шкода, заподіяна платнику податків внаслідок податкового правопорушення контролюючого органу, відшкодовується за рішенням суду.

У передбачених абзацом другим цього пункту випадках шкода понад встановлений розмір відшкодуванню не підлягає.

128.2. Податковими порушеннями, відшкодування шкоди за вчинення яких згідно з пунктом 114.2 статті 114 цього Кодексу допускається внаслідок доведення лише факту його вчинення є:

128.2.1. прийняття незаконного рішення, а так само вчинення незаконних діянь (дій або бездіяльності) контролюючим органом та/або його посадовими (службовими) особами, що призвели до безпідставної відмови в набутті, а так само до безпідставної втрати особою статусу платника податку або платника одного з податків, набуття та/або анулювання (втрата) якого відбувається за рішенням контролюючого органу;

128.2.2. невнесення або несвоєчасне внесення контролюючим органом даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та/або порушення строків початку проведення камеральної перевірки, передбаченої пунктом 200.10 статті 200 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу, - перевірки, зазначеної у такому пункті, якщо за результатами таких протиправних діянь було порушено строки повернення сум бюджетного відшкодування;

128.2.3. прийняття посадовими (службовими) особами контролюючого органу рішення про використання майна, визначеного пунктом 87.3 статті 87 цього Кодексу, як джерела погашення грошового зобов`язання або податкового боргу платника податків;

128.2.4. перешкоджання посадовими (службовими) особами контролюючого органу звільненню майна особи з-під режиму тимчасового затримання;

128.2.5. незаконне застосування посадовими (службовими) особами контролюючого органу арешту майна або коштів на рахунках;

128.2.6. безпідставне внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу платника податків або несвоєчасне внесення чи невнесення даних про відсутність податкового боргу платника податків.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 76 ГПК України).

З урахуванням викладеного вище суд висновує, що для відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому ст.114 ПК України, основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, є дії (бездіяльність) Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області у вигляді невнесення або несвоєчасного внесення контролюючим органом даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та/або порушення строків початку проведення камеральної перевірки, оскільки відсутність цих елементів делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України). При цьому, виходячи із змісту п.128.2.2 ст. 128 ПК України, обов`язковому доказуванню підлягає наявність наслідків таких діянь у вигляді порушення строків повернення сум бюджетного відшкодування.

На підтвердження обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги, позивач з посиланням на ч.5 ст.75 ГПК України, надав в якості доказів копії рішення від 02.09.2021 Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9327/21 та Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №520/2397/21, якою вказане рішення залишено без змін.

Згідно з приписами ч.5 ст.75 ГПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що вказаними судовими рішеннями скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 19.05.2021 p., винесене на підставі акту про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за лютий 2021 року №6812/20-40-18-06-08/39858356 від 20.04.2021 р. Факти несвоєчасного терміну проведення камеральної перевірки та несвоєчасного внесення до Реєстру заяв про бюджетне відшкодування, про які вказує позивач, цими судовими рішеннями не встановлювались.

Інших доказів на підтвердження несвоєчасного внесення відповідачем даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування або порушення строків початку проведення камеральної перевірки, внаслідок яких було порушено строк повернення сум бюджетного відшкодування позивачем не надано. Не надано доказів також на підтвердження саме наявності порушення строку повернення сум бюджетного відшкодування.

При цьому, як установлено судом під час розгляду справи позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за лютий 2021 від 05.03.2021 № , сума ПДВ заявлена до відшкодування з Державного бюджету складає 92 693,00 грн.

Відповідно до п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент подання декларації позивачем 25.02.2021, далі - ПК України) - податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 49.20 ст. 49 ПК України передбачено якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Отже, граничний термін подання податкових декларацій з ПДВ за лютий 2021 - 22.03.2021.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання (п. 76.3, ст.76 ПК України).

Згідно з п. 200.10 ст. 200 ПК України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України унормовано, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного граничний термін проведення камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 - 22.04.2021.

Судом установлено, що 20.04.2021 року складено акт №6812/20-40-18-06-08/39858356 за результатами камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року від 05.03.2021 року №, отже відповідачем перевірку проведено у строки передбачені абзацом першим пункту 76.3 статті 76 ПК України.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, що проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), а якщо такі документи були подані пізніше - за днем їх фактичного подання, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до висновків акту від 20.04.2021 року №6812/20-40-18-06-08/39858356 камеральною перевіркою податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року від 05.03.2021 року № встановлено порушення підприємством позивача вимог податкового законодавства, а саме: п.200.1, п.200.4, 200.8, п.200.9 ст.200 Податкового кодексу України, вимог наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, тому останньому, відмовлено у отриманні суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку по податковій декларації з ПДВ за лютий 2021 у розмірі 92 693,00 грн.

Згідно результатів акту камеральної перевірки від 20.04.2021 року №6812/20-40-18-06-08/39858356 сума бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 92 693,00 грн не була узгоджена контролюючим органом.

Оскарження результатів податкових перевірок (в тому числі камеральної перевірки) може проводитись двома способами - адміністративному та/або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. п. 56 ПК України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позивачем було оскаржено в судовому порядку податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 19.05.2021, винесене на підставі акту про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2021 року №6812/20-40-18-06- 08/39858356 від 20.04.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №520/2397/21 скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 19.05.2021, винесене на підставі акту про результати камеральної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за лютий 2021 року №6812/20-40-18-06- 08/39858356 від 20.04.2021.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №520/2397/21 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі № 520/9327/2 - без змін.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України передбачено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Пунктом 200.12. ст. 200 ПК України передбачено - зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення - рішення.

Відповідач зазначає, що ним не порушено строку внесення даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, після судового оскарження податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 19.05.2021. Зокрема, після отримання Постанови Другого апеляційного адміністративного суду, на наступний робочий день - 22.12.2021 посадовою особою Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області внесено до Реєстру заяв дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування за результатами судового оскарження по податковій декларації з ПДВ від 05.03.2021 № у розмірі 92 693 грн.

До відзиву на позовну заяву відповідач надав Витяг з реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування (а.с. 53 та його зворотна частина), щодо поданої позивачем податкової декларації за лютий 2021 від 05.03.2021 за № .

Пунктом 200.13, ст. 200 передбачено - на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

ПДВ відшкодовано позивачу 30.12.2021.

Відповідно п. 200.7.1. ст. 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

До такого Реєстру вносяться такі дані:

1) найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер;

2) дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, поданої у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання);

3) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

4) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшена на суму податкового боргу;

5) реквізити рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг для перерахування бюджетного відшкодування;

6) реквізити бюджетних рахунків для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

7) реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування податку;

8) дата початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

9) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дата поданої до контролюючого органу заяви в разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

10) дата складення та вручення платнику податків акта перевірки;

11) дата та номер податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням (у разі подання) уточнюючого розрахунку, неузгоджена контролюючим органом;

12) дата початку оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, що оскаржується;

13) дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження;

14) сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження;

15) дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку/небанківському надавачу платіжних послуг;

16) дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

17) дата прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції";

18) дата прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".

Вказана стаття Податкового кодексу України відображена також у пункті 4 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Так, згідно Витягу з реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування (а.с. 53 та його зворотна частина), щодо поданої позивачем податкової декларації за лютий 2021 від 05.03.2021 за № , міститься інформація, зокрема: "Дата початку судового оскарження: 02.06.2021" (ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №520/9327/21 про відкриття провадження у справі), проти стовпчика: "13) дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження;". У вказаному Витязі міститься стовпчик: "Дата судового рішення: 22.12.2021". Відповідач вказує про цю дату як наступний день після отримання судового рішення за результатами судового оскарження.

Доказів на підтвердження того факту, що рішення суду було отримано відповідачем в іншу дату і, відповідно дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника було ним внесені в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з порушенням строків (не на наступний день після отримання судового рішення з урахуванням приписів п.200.15 ст.200 ПК України), позивачем також не надано.

Враховуючи викладене суд висновує про відсутність таких елементів делікту як невнесення або несвоєчасне внесення контролюючим органом даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та/або порушення строків початку проведення камеральної перевірки, що свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Разом з тим, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Враховуючи наведене вище суд висновує, що позивачем не доведено складу податкового порушення, передбаченого пунктом 128.2.2. статті 128 Податкового кодексу України, а отже відсутня й наявність права позивача на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, передбаченої ст.114 Податкового кодексу України, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача шкоди у розмірі 6000,00 грн необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, тому у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Щодо позовних вимог про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 3 979,80 грн та 3% річних у розмірі 720,00 грн, що нараховані на суму грошового боргу за шкоду (як вказує позивач), за період з травня 2021 року по поточну частину 2025 року суд зазначає, що вона є похідною від основної вимоги про стягнення шкоди в розмірі 6000грн. Оскільки в частині стягнення шкоди судом відмовлено, то вимога про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягає.

Ураховуючи те, що у позові відмовлено повністю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2420,40 грн покладається на позивача та стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "06" листопада 2025 р.

Суддя Ю.Ю. Мужичук