УХВАЛА

05 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 916/629/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Вронської Г. О., Губенко Н. М.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуюча - Богацька Н. С., судді: Діброва Г. І., Принцевська Н. М.)

від 24.06.2025

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Богатир К. В., судді: Поліщук Л. В., Таран С. В.)

від 18.09.2025

у справі за позовом Заступника керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Південного офісу Держаудитслужби

до: 1. Відділу житлово-комунального господарства, будівництва, благоустрою та розвитку інфраструктури Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 502 489,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У лютому 2025 року Заступник керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі - позивач 1, Сільська рада) та Південного офісу Держаудитслужби (далі - позивач 2, Держаудитслужба) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Відділу житлово-комунального господарства, будівництва, благоустрою та розвитку інфраструктури Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" (далі - відповідач 2, Товариство, скаржник), в якому просив визнати недійсними укладені між відповідачами додаткові угоди № 1 та № 2 до договору закупівлі та стягнути з Товариства на користь Сільської ради штрафні санкції.

2. Позов обґрунтовано тим, що відповідачами безпідставно продовжено строк дії договору. Прокурор вказував, що обставини непереборної сили, зокрема погіршення погодних умов у грудні місяці, на які вказувало Товариство, могли бути передбачувані на момент укладення договору, а впровадження військового стану на території України вже існували на момент його укладення; часткове виконання договору у визначені терміни, до 31.12.2023, є підтвердженням можливості виконання робіт у строки, не зважаючи на погодні умови або військову агресію; документальне підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку дії договору, були відсутні, що свідчить про незаконність укладених між відповідача додаткових угод та наявність підстав для визнання їх недійсними.

3. Разом з позовною заявою, прокурор подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти (в межах ціни позову), а також на нерухоме майно Товариства, яке належить або буде належати йому в майбутньому, з метою його подальшої реалізації для погашення заборгованості.

4. 24.02.2025 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу, якою заяву прокурора задовольнив частково, забезпечив позов шляхом накладення арешту лише на грошові кошти Товариства.

5. 18.04.2025 від Товариства надійшла заява до суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 24.02.2025.

6. 23.04.2025 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства відмовив.

7. Місцевий господарський суд виходив з того, що викладені заявником у клопотанні доводи не є обставинами, з якими господарський процесуальний закон пов`язує можливість скасування заходів забезпечення позову.

8. 01.05.2025 від Товариства надійшла до суду повторно заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 24.02.2025.

9. 05.05.2025 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу, якою заяву задовольнив й скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду 24.02.2025.

10. Суд першої інстанції, врахувавши наданий Товариством лист Подільської районної військової адміністрації від 14.04.2025 № 01-38/11536 та договори про надання послуг (виконання робіт), зазначив, що Товариство є критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності територіальних громад Одеської області в особливий період, накладання арешту на його грошові кошти в межах ціни позову спричиняє негативний вплив на господарську діяльність Товариства, як критично важливого підприємства для територіальних громад Одеської області, в інтересах однієї з яких прокурором заявлено відповідний позов. При цьому суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо.

11. 04.06.2025 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

12. Суд першої інстанції виходив з того, що додаткові угоди № 1 від 29.12.2023 та № 2 від 07.05.2024 до договору № 66 від 23.10.2023 були укладені сторонами на підставі об`єктивних обставин, які підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими та відповідають вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та підпункту 4 пункту 19 Особливостей, визначених Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.2022 № 1178. Суд також вказав, що вимога щодо стягнення з Товариства штрафних санкцій в сумі 502 489,83 грн у цьому випадку є похідною від вимоги про визнання недійсними додаткових угод № 1, № 2 до договору, тому також не підлягає задоволенню.

13. 24.06.2025 Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу прокурора задовольнив, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.05.2025 (про скасування заходів забезпечення позову) у цій справі скасував й у задоволенні клопотання Товариства про скасування заходів забезпечення позову відмовив.

14. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені Товариством у заяві від 01.05.2025 обставини не є новими, які б обґрунтовували необхідність скасування забезпечення позову, а тому підстави для задоволення цієї заяви були відсутні; при цьому, під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову суд не оцінює правомірність та доцільність вжиття ним заходів забезпечення позову, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення; суд зазначив, що станом на момент подання прокурором апеляційної скарги, так і станом на момент прийняття судом апеляційної інстанції цієї постанови, рішення суду у цій справі ще не набрало законної сили.

15. 18.09.2025 Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу прокурора задовольнив, а рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2025 скасував та прийняв нове рішення про задоволення позову повністю; визнав недійсними додаткові угоди № 1 від 29.12.2023 та № 2 від 07.05.2024 до договору закупівлі № 66 від 23.10.2023, укладені між відповідачами; стягнув з Товариства штрафні санкції у сумі 502 489,83 грн та стягнув з відповідачів судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

16. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ні на момент укладення оскаржуваних додаткових угод, ні на момент розгляду справи судом першої інстанції, відповідачами не було доведено наявність виключних обставин, за яких можливо продовжити строки виконання підрядних робіт, а тому порушено вимоги закону щодо порядку укладення таких додаткових угод. При цьому, визнаючи недійсною додаткову угоду № 1, суд виходить з того, що хоч цією додатковою угодою і не були продовжені строки виконання підрядних робіт, але нею були вчинені дії з метою подальшого продовження такого строку виконання робіт, адже сторони погодили новий строк дії договору та здійснили погодження нового плану фінансування робіт, перенісши фінансування невиконаних у 2023 році робіт на 2024 рік, тобто сторонам було достеменно відомо, що відповідні роботи на суму 4 467 257,71 грн не будуть виконані у 2023 році та строк їх виконання буде перенесено на 2024 рік.

17. 13.10.2025 Товариство звернулося до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 18.09.2025 (за результатами перегляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2025), а також скасувати арешт, накладений на грошові кошти Товариства в розмірі 502 489,83 грн, шляхом скасування постанови (помилково скаржник зазначає ухвалу) Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 (про скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 05.05.2025, якою було скасовано забезпечення позову).

18. У касаційній скарзі Товариство зазначає, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 (про скасування ухвали, якою було скасовано забезпечення позову) є необґрунтовані та незаконні, які підлягають скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

19. 16.10.2025 прокурор подав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" заперечення проти відкриття касаційного провадження. В обґрунтування зазначає, що в касаційній скарзі взагалі не вбачається підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку, а її зміст зводиться лише до переоцінки доказу (висновку експерта) та відсутності повноважень у Подільської окружної прокуратури, та безпосередньо у заступника керівника Подільської окружної прокуратури; скаржник взагалі не зазначив на підставі якої норми ГПК України подано касаційну скаргу, як наслідок, така скарга не приймається до розгляду та повертається скаржнику. Крім того, прокурор зазначає, що зміст касаційної скарги свідчить про те, що Товариство одним процесуальним документом намагається оскаржити 2 зовсім різні судові рішення: постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 по суті спору та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 стосовно забезпечення позову, що процесуально не можливо. З огляду на зазначене прокурор вважає, що наявні підстави для відмови Товариству у відкритті касаційного провадження на судові рішення у справі № 916/629/25.

20. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги, розглянув подані заперечення й виходить з наступного.

Щодо оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025

21. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

22. За змістом частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

23. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу, зокрема, на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

24. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.

25. Водночас ухвала суду першої інстанції про скасування забезпечення позову (пункт 4 частини першої статті 255 ГПК України) після її перегляду в апеляційному порядку, не належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу.

26. Верховний Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 відступила від висновків щодо порядку касаційного оскарження судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову в судах першої та апеляційної інстанції, натомість висновку щодо порядку касаційного оскарження судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду заяви про скасування забезпечення позову (пункт 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України) в судах першої та апеляційної інстанції, зазначена постанова не містить.

27. Суд зазначає, що положення пункту 4 частини першої статті 255 ГПК України гарантують особі право саме на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції про скасування забезпечення позову, тоді як приписи статті 287 ГПК України виключають можливість оскарження таких ухвал в касаційному порядку.

28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

29. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 про скасування ухвали суду першої інстанції, якою було скасовано забезпечення позову.

Щодо оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025

30. Верховний Суд установив, що касаційна скарга в цій частині не відповідає вимогам відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, якою передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

31. Частиною першою статті 300 ГПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

32. Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

33. Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

34. Верховний Суд зауважує, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

35. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 є необґрунтована та незаконна, тому підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем, апелянтом у цій справі є прокуратура, а син головуючого судді є працівником прокуратури, то суддя повинен був керуватись пунктом 1 частини першої статті 35 ГПК України та заявити самовідвід; суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що при поданні позовної заяви прокурором було грубо порушено норми пунктів 2, 9, 10 частини третьої, частини п`ятої статті 162, пункту 5 частини другої статті 164 ГПК України, а також при поданні апеляційної скарги прокурором грубо порушено норми пунктів 2, 5, 8, 9 частини другої, пунктів 1, 2 частини третьої статті 258 ГПК України; суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги і неправильно надав оцінку висновку експерта № 25/03 від 10.04.2025 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Товариство стверджує, що звернення прокурора в інтересах позивачів 1 та 2 з вимогою про визнання угод недійсними за даних обставин справи не призведе до поновлення будь-яких прав позивачів, оскільки такі не порушено і суд дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення штрафних санкцій, оскільки таке стягнення не може бути розцінене як таке, що пред`явлене з метою застосування реституції, оскільки будь-які додаткові кошти поза умовами договору, за спірними додатковими угодами на користь Товариства не сплачувались.

36. Натомість касаційна скарга не містить зазначення передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 ГПК України підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень та відповідного їх обґрунтування.

37. Таким чином, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 йому необхідно чітко визначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга та навести відповідне їх обґрунтування, зазначивши чітко норми права, які скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував та/або порушив, згідно з вимогами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

38. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

39. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

40. З огляду на зазначене, касаційна скарга в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України для надання строку на усунення встановлених недоліків.

41. У касаційній скарзі скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

42. Верховний Суд залишає клопотання без розгляду, оскільки строк на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 не пропущений. Касаційна скарга подана 13.10.2025 протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (23.09.2025), що передбачено абзацом 2 частини першої статті 288 ГПК України.

Керуючись нормами статей 174, 234, 255, 288, пункту 5 частини другої, пункту 2 частини четвертої статті 290, частини другої статті 292, пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/629/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 у справі № 916/629/25 залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 35-37 цієї ухвали;

- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази з урахуванням положень статті 42 ГПК України.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга щодо оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко