ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 листопада 2025 рокуСправа № 912/2739/25

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Глушкова М.С., розглянувши матеріали заяви від 20.10.2025 Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Горького 2, м. Жовті Води, Дніпропетровська область, 52210, )

про видачу судового наказу

УСТАНОВИВ:

23.10.2025 до Господарського суду від Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшла заява від 20.10.2025 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХРД-БУД" (вул. Казакова, буд. 39, офіс. 102, селище Смоліне, Новоукраїнський район, Кіровоградська, область, 26223) заборгованості по договору № 720/05/247-зв від 19.11.2024 на суму 66 555,88 грн, оскільки боржник не зареєстрував податкову накладну у відповідний строк, як передбачено умовами договору.

Розглянувши вказану заяву суд враховує таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок розгляду вимог у наказному провадженні унормований Розділом ІІ "Наказне провадження" ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України.

Тобто, виходячи із загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

На підтвердження заборгованості в розмірі 66 555,88 грн заявник надав господарському суду копію Договору № 720/05/247-зв від 19.11.2024 та Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 року №02/12. Також заявник вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ХРД-БУД" має сплатити заборгованість, оскільки не зареєструвало вчасно податкову накладну.

Згідно з п. 6.3. Договору № 720/05/247-зв від 19.11.2024 Виконавець зобов`язаний скласти податкову накладну на дату виникнення податкових зобов`язань, визначених відповідно до п. 187.1 Податкового Кодексу України, в електронній формі оформлену належним чином, із зазначенням обов`язкових реквізитів відповідно до вимог ПКУ з дотриманням умови щодо належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та в строки, передбачені ст. 201 Податкового Кодексу України.

Пунктом 12.6 вищевказаного Договору зазначено, що у разі, якщо Постачальник не склав або не зареєстрував в ЄРПН податкову накладну у строк, передбачений ст. 201 ПКУ Постачальник зобов`язаний перерахувати Покупцю кошти у розмірі 20% вартості постачання. У разі, якщо Постачальник в подальшому зареєструє податкову накладну в ЄРПН, Покупець повертає Постачальнику кошти у розмірі 20% вартості постачання.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 в справі № 908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 року в справі № 917/877/17, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

Незареєстрована податкова накладна не є підставою для виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких обставин, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 147, 148, 150-153 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХРД-БУД" заборгованості у розмірі 66 555,88 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити заявнику та боржнику через систему "Електронний суд".

Суддя М.С. Глушков