ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2025 р. Справа№ 910/16258/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Сибіги О.М.

при секретарі судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 20.10.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 (повний текст складено та підписано 23.06.2025)

у справі №910/16258/24 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації

до Приватного підприємства «Донбас будіндустрія сервіс»

про визнання укладеною додаткової угоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Донбас будіндустрія сервіс" про визнання додаткової угоди №10 до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45 укладеною у запропонованій позивачем редакції.

В обґрунтування поданого позову позивач зазначає, що військова агресія російської федерації проти України, та, як наслідок цього, оголошення в Україні правового режиму воєнного стану, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що також підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, та, у зв`язку з цими обставинами, строк дії договору має бути продовжено на 2024 рік, але у будь-якому разі до припинення чи скасування правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування шляхом винесення судового рішення, згідно з яким додаткова угода №10 до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45 буде вважатися укладеною в запропонованій позивачем редакції.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 у справі №910/16258/24 в позові відмовлено повністю. Судовий збір залишено за позивачем.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач 09.07.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 09.07.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням та вважає, що висновки, викладені у рішенні суду І інстанції, не відповідають обставинам справи та наданим документам.

З урахуванням триваючої поведінки Відповідача щодо відмови у продовженні Договору, яка є недобросовісною та такою, що порушує право Позивача на продовження Договору на тих самих умовах та на той самий строк, існування істотних змін, які сторони не могли передбачити та жодним чином вплинути на них, які призвели до необхідності внесення змін до Договору, департамент вважає, що існують правові підстави для звернення до суду з позовними вимогами про визнання додаткової угоди № 10 до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 № 45 укладеною.

Позивач вважає, що військова агресія Російської Федерації проти України, та, як наслідок цього, оголошення в Україні правового режиму воєнного стану, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що також підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, та, у зв`язку з цими обставинами, строк дії Договору має бути продовжено на 2024 рік, але у будь-якому разі до припинення чи скасування правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування шляхом винесення судового рішення, згідно з яким додаткова угода № 10 до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 № 45 буде вважатися укладеною в редакції, запропонованій Позивачем.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16258/24.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/16258/24.

28.07.2025 матеріали справи №910/16258/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Розпорядженням керівника апарату від 28.07.2025 №09.1-08/1769/25 у зв`язку із перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці з 28.07.2025, справу №910/16258/24 передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 справу №910/16258/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Скрипки І.М., суддів: Сибіги О.М., Іоннікової І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 у справі №910/16258/24, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.09.2025.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 у зв`язку зі звільненням судді Іоннікової І.А. у відставку апеляційну скаргу у справі №910/16258/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Скрипки І.М., суддів: Мальченко А.О., Сибиги О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2025 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 у справі №910/16258/24, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.10.2025.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.10.2025 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 20.10.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 20.10.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

11.06.2019 між Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації як замовником та Приватним підприємством "Донбас будіндустрія сервіс" укладено договір про виконання робіт по об`єкту №45 (договір), відповідно до п.1.1 якого підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи по об`єкту "Реконструкція каналізаційних очисних споруд м.Лиман" ДСТУ Б Д.1.1-1:2003 код за ДК 021-2015-45454000-4-Реконструкція (далі - об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи відповідно до проектно-кошторисної документації.

Обсяг, вартість та термін виконання робіт визначаються прикладеними до договору календарним графіком виконання робіт (додаток №2) і договірною ціною (додаток №1), які є невід`ємною частиною даного договору. Договірна ціна складає 61223397,00 грн, у тому числі ПДВ 20%. Договірна ціна складається згідно з Правилами визначення вартості будівництва - ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (з урахуванням змін та доповнень) (п.3.1 договору).

Обсяг фінансування на 2019 рік визначений згідно з виділеними бюджетними коштами і складає 61223397,00 грн, у тому числі ПДВ 20% за рахунок коштів спеціального фонду обласного бюджету. Обсяг фінансування на поточний рік може бути зменшений залежно від фактичного фінансування (п.3.3 договору).

Згідно п.4.3 договору облік та оплата виконаних робіт здійснюється на підставі акту виконаних підрядних робіт, складеного за формою КБ 2в і довідки про вартість виконаних підрядних робіт, складеної за формою КБ 3.

Строки виконання робіт визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору. Місцезнаходження об`єкту - Донецька область, м.Лиман, провулок Робочий, 24. Характер будівництва - реконструкція каналізаційних очисних споруд. Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін до календарного графіку виконання робіт у разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов`язань (порушення умов фінансування, несвоєчасне надання будівельного майданчика (фронту робіт), проектної документації, ресурсів тощо); дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами (п.п.5.1, 5.2, 5.3 договору).

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом доби з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України (п.п.8.1, 8.2, 8.3 договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що даний договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але до отримання документів про відповідність збудованого об`єкту проектній документації, згідно з вимогами чинного законодавства.

Строк дії договору може бути продовжено у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин; затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення договірної ціни (п.10.3 договору).

Внесення змін у договір оформлюється додатковою угодою. Сторона договору, яка вважає за необхідне внести зміни у договір чи розірвати його, повинна надіслати відповідну пропозицію другій стороні. Сторона договору, яка одержала пропозицію про внесення змін у договір або його розірвання, у 10- денний строк повідомляє другу сторону про своє рішення (п.п.11.8.1, 11.8.2, 11.8.3 договору).

Згідно п.п.11.8.6, 11.8.7, 11.8.8 договору істотні умови договору про закупівлю не повинні змінюватися після підписання договору до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі". У разі коли сторони не досягли згоди щодо внесення змін у договір або розірвання його чи у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона може звернутися до суду. Якщо судовим рішенням у договір внесено зміни або його розірвано, він вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності відповідним рішенням, якщо інше не встановлено рішенням суду.

До вказаного договору між сторонами підписано додаток №1 - договірну ціну, додаток №2 - календарний графік виконання робіт, додаток №3 - план фінансування.

Також між сторонами підписано додаткові угоди до договору, а саме: №1 від 25.06.2019 - щодо залучення субпідрядників, №2 від 07.10.2019 щодо зміни обсягу фінансування на 2019 рік, визначення обсягу фінансування на 2020 рік, №3 від 02.12.2019 щодо обсягу фінансування на 2019-2020 р.р., №4 від 03.07.2020 щодо зміни обсягу фінансування на 2019 - 2020 р.р., зміну календарного графіку виконання робіт тощо, №5 від 14.08.2020 щодо зміни обсягу фінансування на 2019-2021 р.р., зміну календарного графіку виконання робіт та продовження строку дії договору до 31.12.2021, №6 від 03.12.2020 щодо зміни обсягу фінансування на 2019-2021 р.р., зміну календарного графіку виконання робіт тощо, №7 від 29.12.2021 щодо зміни обсягу фінансування на 2019-2022 р.р., зміну календарного графіку виконання робіт тощо, №8 від 02.06.2022 щодо призупинення виконання робіт по договору з 08.04.2022 та до скасування правового режиму воєнного стану, застосовуючи умови цієї угоди з 08.04.2022, №9 від 30.12.2022 про продовження строку дії договору до 31.12.2023.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає наступне.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX в Україні оголошено воєнний стан.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 офіційно засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Станом на дату складання позовної заяви воєнний стан в Україні триває.

На виконання доручення голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації Павла Кириленка від 07.04.2022 №13/9-22 "Щодо призупинення структурними підрозділами облдержадміністрації робіт капітального характеру, що здійснюються в 2022 році за рахунок коштів обласного бюджету", додатковою угодою №8 від 02.06.2022 до договору, призупинено виконання робіт за договором на строк до скасування правового режиму воєнного стану.

В період з травня по вересень 2022 року територія Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області була під тимчасовою окупацією російської федерації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 №309, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004 (Перелік територій).

На даний час територію Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області віднесено до території можливих бойових дій.

Позивач вважає, що військова агресія російської федерації проти України, та, як наслідок, оголошення в Україні правового режиму воєнного стану, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що також підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, та, у зв`язку з цими обставинами, строк дії договору має бути продовжено на 2024 рік, але у будь-якому разі до припинення чи скасування правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування шляхом винесення судового рішення, згідно з яким додаткова угода №10 до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45 буде вважатися укладеною в такій редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА № 10

до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 № 45

м. Краматорськ «____» ___________2024 року

Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації (далі - Замовник), в особі директора Натруса Сергія Петровича, який діє на підставі Положення, з однієї сторони, та Приватне підприємство "Донбас будіндустрія сервіс" в особі представника Шмакова Сергія Віталійовича, який наділений повноваженнями вчиняти дії від імені юридичної особи та діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Підрядник), з іншої Сторони, разом - Сторони, з урахуванням правового режиму воєнного стану, оголошеного указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, від 28 жовтня 2024 року №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 29 жовтня 2024 року №4024-IX, веденням на території Донецької області активних бойових дій, які унеможливлюють виконання зобов`язань по договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45 (далі - договір), а також створюють безпосередню та реальну загрозу життю та здоров`ю працівникам Замовника та Підрядника, враховуючи лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7, який підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для Сторін по Договору, Сторони уклали цю Додаткову угоду до Договору про наступне:

1. У зв`язку із зміною представника ПП "Донбас будіндустрія сервіс" Сторони домовилися:

1.1. Преамбулу Договору викласти в наступній редакції:

"Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації (далі - Замовник), в особі директора Натруса Сергія Петровича, який діє на підставі Положення, з однієї сторони, та Приватне підприємство "Донбас будіндустрія сервіс" в особі представника Шмакова Сергія Віталійовича, який діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Підрядник) та наділений повноваженнями вчиняти дії від імені юридичної особи, підписувати договори тощо, з іншої сторони, разом - Сторони, уклали дану Додаткову угоду до Договору по виконанню робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45" (далі - Договір) про наступне: ... ".

1.2. У розділі 13 "Місцезнаходження та банківські реквізити сторін" Договору колонку ПІДРЯДНИК викласти в наступній редакції:

"Приватне підприємство "Донбас будіндустрія сервіс" 03127, м.Київ, вул.Васильківська, будинок 53, р/р НОМЕР_1 в АТ КБ ПРИВАТБАНК, МФО 335496 НОМЕР_2 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172 ІПН 61 тел. 095-906-07-41, Представник С.В.Шмаков".

2. З урахуванням виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку дії Договору, за умови, що таке продовження не призведе до збільшення вартості робіт по об`єкту "Реконструкція каналізаційних очисних споруд м. Лиман", відповідно до частини 4 пункту 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внести зміни до пункту 10.1. розділу 10 "Строк дії Договору" Договору та викласти у новій редакції: "10.1 Даний Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2024 року, але у будь-якому разі до припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.".

3. Всі інші умови укладеного Договору залишаються без змін, Сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

4. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною Договору та вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін.

Сторони домовилися, що дана додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини, що склалися між Сторонами з 01.01.2024 року відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України.

5. Дана додаткова угода укладена у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної Сторони, які мають однакову юридичну силу.

ЗАМОВНИК

Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації

84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, р/р UA0085921 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , тел. 095-644-25-25

Директор департаменту

____________________С.П. Натрус

М.П.

ПІДРЯДНИК

Приватне підприємство "Донбас будіндустрія сервіс"

03127, м. Київ, вул. Васильківська, будинок 53, р/р НОМЕР_1 в АТ КБ ПРИВАТБАНК МФО 335496 UA0702700 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , ІПН 61

тел. 095-906-07-41

Представник

___________________ С.В. Шмаков

М.П.

З метою продовження строку дії договору на 2024 рік, відповідно до п.10.3 договору, 23.11.2023 позивач листом від 17.11.2023 №05-18/2293/90-23 направив на поштову адресу відповідача, а 28.11.2023 на електронну адресу: проект додаткової угоди №10 про продовження строку дії договору на 2024 рік, однак 18.12.2023 зазначене поштове відправлення повернуто на адресу позивача як не отримане.

Відповідь від відповідача на лист позивача, направлений на електронну адресу , за твердженнями позивача, не надійшла.

07.02.2024 позивач направив на адресу відповідача претензію від 02.02.2024 №11-16/311/90-24 про порушення умов договору. Також зазначену претензію 02.-2.2024 надіслано позивачем на електронну адресу відповідача: .

26.03.2024 позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 14.03.2024 №11-16/679/90-24 про порушення умов договору.

Листом від 18.12.2024 №05-17/2924/90-24 позивач направив на електронну адресу відповідача: , а також засобами поштового зв`язку проект додаткової угоди №10 для розгляду та підписання, однак відповідь від відповідача позивачем не отримана.

За твердженнями позивача, триваюча поведінка відповідача щодо відмови у продовженні договору є недобросовісною та такою, що порушує право позивача на продовження договору на тих самих умовах та на той самий строк, у зв`язку з чим, на думку позивача, наявні підстави для продовження договору в судовому порядку шляхом визнання зазначеної додаткової угоди до договору укладеною.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45, відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи по об`єкту "Реконструкція каналізаційних очисних споруд м.Лиман" (Донецька обл.), а позивач зобов`язався прийняти та оплатити такі роботи відповідно до проектно-кошторисної документації.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором будівельного підряду.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України).

Статтею 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, укладеними додатковими угодами до договору сторонами неодноразово змінювалися строки виконання робіт, умови фінансування, строк дії договору, зокрема, додатковою угодою №9 від 30.12.2022 до договору сторони домовилися про продовження строку дії цього договору до 31.12.2023, а додатковою угодою №8 від 02.06.2022 до договору сторони погодили призупинення виконання робіт по договору з 08.04.2022 та до скасування правового режиму воєнного стану, застосовуючи умови цієї угоди з 08.04.2022.

Позивач вважає, що військова агресія російської федерації проти України, та, як наслідок, оголошення в Україні правового режиму воєнного стану, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що також підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, та, у зв`язку з цими обставинами, строк дії договору має бути продовжено на 2024 рік, але у будь-якому разі до припинення чи скасування правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування шляхом винесення судового рішення, згідно з яким додаткова угода №10 до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45 буде вважатися укладеною в редакції, яка запропонована позивачем.

Відповідно до частин 1-2 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.10.3 договору строк дії договору може бути продовжено у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин; затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення договірної ціни.

Пунктами 11.8.1, 11.8.2, 11.8.3 договору визначено, що внесення змін у договір оформлюється додатковою угодою. Сторона договору, яка вважає за необхідне внести зміни у договір чи розірвати його, повинна надіслати відповідну пропозицію другій стороні. Сторона договору, яка одержала пропозицію про внесення змін у договір або його розірвання, у 10-денний строк повідомляє другу сторону про своє рішення.

Згідно п.п.11.8.6, 11.8.7, 11.8.8 договору істотні умови договору про закупівлю не повинні змінюватися після підписання договору до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі". У разі коли сторони не досягли згоди щодо внесення змін у договір або розірвання його чи у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона може звернутися до суду. Якщо судовим рішенням у договір внесено зміни або його розірвано, він вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності відповідним рішенням, якщо інше не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, відповідно до вищенаведених норм, чинне законодавство дозволяє вносити зміни в договір за умови наявності документально підтверджених об`єктивних обставин, та не виключає реалізацію цієї можливості як в добровільному порядку за взаємною згодою сторін, так і за рішенням суду (ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України).

Статтею 652 Цивільного кодексу України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Виходячи з положень ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України можливість зміни договору пов`язана безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Оцінка зміни обставин як істотних повинна здійснюватись судом відповідно до критерію, що встановлений ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України.

Отже, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про внесення змін до договору.

Разом з тим, при зверненні з вимогами про зміну договору, на підставі ст.652 Цивільного кодексу України, на позивача у відповідності до ст.74 Господарського процесуального кодексу України покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається.

На підтвердження істотної зміни обставин та неможливості своєчасно здійснити виконання взятих на себе зобов`язань за договором, позивач надав суду лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, опублікованого на офіційному веб-сайті, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Тобто виключно сертифікатом (а не листом) відповідної торгово-промислової палати можуть бути підтверджені форс-мажорні обставини щодо факту неможливості виконання конкретного зобов`язання.

Згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 25.01.2022 у справі №905/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, що позивачем суду не доведено, а відповідний сертифікат не надано.

На четвертий рік широкомасштабного вторгнення російської федерації та проведення активних бойових дій, зокрема, у Донецькій області, суд, критично оцінює твердження позивача про те, що вторгнення російської федерації є підставою для продовження строку дії договору на 2024 рік, але у будь-якому разі до припинення чи скасування правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування, оскільки збройна агресія російської федерації проти України є обставиною, яка рівномірно впливає на інтереси обох сторін договору, а умови договору та/або чинного законодавства України не містять положень, які б зобов`язували відповідача продовжувати строк дії договору на невизначений термін.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд з належним виконанням законодавство передбачає і інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору.

Тобто, зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.

При цьому, захист порушеного права у спосіб спонукання підрядника виконати своє договірне зобов`язання після спливу терміну/строку дії договору, не слід розглядати як зміну істотних умов договору чи в цілому внесення змін до договору, а після спливу цього терміну/строку замовник має право вимагати виконання у повному обсязі договірного зобов`язання підрядником, зокрема, в судовому порядку.

Таким чином, при укладенні договорів сторони повинні враховувати не лише зміст договірних зобов`язань, а дотримуватися строків їх виконання, у тому числі терміну/строку дії договору, оскільки після спливу вказаного періоду та за відсутності вжиття заходів щодо їх припинення (у разі необхідності та в залежності від наявних обставин) такі зобов`язання повинні підлягати безумовному виконанню, у тому числі в судовому порядку шляхом подання відповідного позову.

Як зазначив місцевий господарський суд, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004 із змінами (чинний протягом 2024 року), так і відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 Лиманська міська територіальна громада, в т.ч. м.Лиман, де власне і повинні були виконуватися роботи з реконструкції каналізаційних очисних споруд відповідачем, віднесено до територій, на яких можливі бойові дії.

З відкритих джерел суду відомо, що за оцінками мерії м.Лиман, через який двічі проходила лінія фронту, місто під час боїв зруйноване на 80 відсотків, що взагалі ставить під сумнів можливість виконання відповідачем зобов`язань з реконструкції каналізаційних очисних споруд за укладеним між сторонами договором у майбутньому.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25.12.1997 у справі №9-зп щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, частини першої статті 55 Конституції України слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, що відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до ст.64 Конституції України не може бути обмежене (пункт 2 цього рішення Конституційного Суду України).

Тобто Конституція України гарантує кожному право на судовий розгляд спору за виключенням випадків, у яких законом прямо встановлено обов`язковий порядок досудового врегулювання.

Зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Виходячи з системного аналізу ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право та/або охоронюваний законом інтерес порушене особою, до якої пред`явлений позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права/інтересу. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову та наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Обґрунтування та доведення порушення своїх прав/законних інтересів здійснюється особою, яка звертається до суду та вказує про їх порушення, саме в контексті предмета та підстав позову.

З огляду на принцип змагальності сторін, розподіл обов`язку доказування та подання доказів, на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Встановивши відсутність у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, який підлягав би судовому захисту, суди не повинні вдаватися до правової оцінки по суті спору, тому встановлення судами відсутність у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (таку позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17).

Враховуючи відсутність порушеного права позивача в контексті заявлених ним позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації до Приватного підприємства "Донбас будіндустрія сервіс" про визнання додаткової угоди №10 до договору про виконання робіт по об`єкту від 11.06.2019 №45 укладеною у запропонованій позивачем редакції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в позові.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 у справі №910/16258/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 у справі №910/16258/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації.

4. Матеріали справи №910/16258/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 04.11.2025.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

О.М. Сибіга