ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 року м.Дніпро Справа № 912/1850/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 (суддя Коваленко Н.М.)

у справі № 912/1850/24

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача 1: Світловодської міської ради

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"

про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Світловодської міської ради (далі - СМР) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі - ТОВ "Світловодськпобут" / Товариство) про солідарне стягнення 15 941 215,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.09.2020 між АТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та спільним підприємством (далі - СП) ТОВ "Світловодськпобут", як споживачем, укладені договори №№ 20/21-8046-БО-18, 20/21-8047-КП-18, за якими постачальником було поставлено споживачу природний газ, що оплачений споживачем частково.

08.09.2022 рішенням № 1660 СМР Кіровоградської області "Про надання гарантій СМР виконання ТОВ "Світловодськпобут" зобов`язань перед АТ "НАК "Нафтогаз України" вирішено гарантувати виконання зобов`язання ТОВ "Світловодськпобут" щодо заборгованості, яка підлягає реструктуризації.

На підставі вказаного рішення СМР, 23.09.2022 між НАК "Нафтогаз України", як кредитором, та ТОВ "Світловодськпобут", як боржником, укладені договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3.

Оскільки ТОВ "Світловодськпобут" платежі згідно з графіком погашення заборгованості за вказаними договорами реструктуризації не здійснювало більше 3 місяців, то позивач зазначав, що набув право на дострокове стягнення непогашеної суми заборгованості та звернувся до ТОВ "Світловодськпобут", як боржника, з вимогами щодо оплати:

- 5 506 464,39 грн заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022;

- 10 434 751,09 грн за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022,

а також до СМР, як гаранта виконання зобов`язань боржника, однак ці вимоги відповідачами не були задоволені, тож вважаючи, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем було заявлено даний позов.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 у справі № 912/1850/24 провадження в частині стягнення 10 000,00 грн заборгованості закрито. Позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 15 931 215,48 грн боргу та 191 174,59 грн судового збору. У задоволенні позовних вимог до СМР відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність рішення органу місцевого самоврядування - СМР, яким гарантовано виконання зобов`язання ТОВ "Світловодськпобут" щодо заборгованості, яка підлягає реструктуризації, не є достатньою правовою підставою вважати, що зобов`язання Товариства забезпечені гарантією СМР. Окрім того, такі правовідносини мають бути врегульовані правочином, укладеним між їх учасниками та погодженим СМР, оскільки таке погодження передбачено типовим договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) (постанова КМУ № 222 від 29.03.2017), що виключає можливість виникнення відповідних зобов`язань за такими договорами у СМР, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для відповідальності СМР за договорами №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ перед позивачем, в тому числі солідарної. Враховуючи, що Товариство під час розгляду справи сплатило 10 000,00 грн боргу, провадження у справі в частині стягнення цієї заборгованості закрито за відсутності предмету спору, а позовні вимоги до ТОВ "Світловодськпобут" задоволені в частині стягнення з нього 15 931 215,48 грн.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням АТ "НАК "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до СМР та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

На переконання апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування не є достатньою правовою підставою вважати, що зобов`язання Товариства перед АТ "НАК "Нафтогаз України" забезпечені гарантією СМР є безпідставними та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, а саме: ч. 4 ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі - Закон України № 1730-VIII) та п. 11-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Позивач також вказував, що реструктуризація кредиторської заборгованості теплопостачальних або теплогенеруючих організацій здійснюється за погодженням з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування (військово-цивільною адміністрацією/військовою адміністрацією) виключно у випадку наявності такої заборгованості у теплопостачальних або теплогенеруючих організацій державної та комунальної форм власності (ч. 6 ст. 5 Закон України № 1730-VIII). У даному ж випадку ТОВ "Світловодськпобут" є юридичною особою приватної форми власності, внаслідок чого відповідне погодження органу місцевого самоврядування на укладення договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ законом не вимагається.

Апелянт звертав увагу апеляційного господарського суду на той факт, що під час прийняття рішення СМР № 1660 від 08.09.2022 "Про надання гарантій СМР виконання ТОВ "Світловодськпобут" зобов`язань перед АТ "НАК "Нафтогаз України" керувалась Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України 1730-VIII, а також постановою КМУ № 222 від 29.03.2017 "Про затвердження типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію", що випливає зі змісту самого рішення та підтверджує факт обізнаності СМР з умовами договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ. Поряд із цим, вказаним рішенням СМР визначила строк дії гарантії та розмір реструктуризованої заборгованості в сумі 18 095 433,78 грн, погашення якої забезпечило прийняття такого рішення, а також фактично вказало ТОВ "Світловодськпобут" на необхідність укладення договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ. Вчинення таких дій свідчить про спрямованість СМР на досягнення єдиної із ТОВ "Світловодськпобут" мети - реструктуризації наявної у Товариства заборгованості, прийняття солідарного обов`язку з погашення заборгованості, а також забезпечення стабільної роботи Товариства щодо надання якісних послуг з постання теплової енергії на території міста Світловодськ. Отже можливість застосування інституту солідарної відповідальності у правовідносинах, що склалися між сторонами спору та входять до предмету розгляду даної справи, підтверджується як змістом прийнятого СМР рішення, так й нормами статті 5 Закону України 1730-VIII та пункту 11-2 розділу V Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Окрім зазначеного позивач стверджував, що Закон України № 1730-VIII не містить та, з огляду на мету його прийняття, й не повинен містити норми щодо порядку виконання зобов`язань органом місцевого самоврядування. Разом із цим, такі норми містить, зокрема, Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" згідно пункту 11-2 розділу V якого установлено, що тимчасово, на період процедури урегулювання заборгованості згідно із Законом України № 1730-VIII органи місцевого самоврядування можуть виступати гарантами виконання зобов`язань за договорами реструктуризації заборгованості, а також передбачають видатки на фінансування заходів із врегулювання заборгованості, передбачених Законом України № 1730-VIII. В контексті викладеного апелянт звертав увагу на обставини обізнаності СМР про укладені між позивачем та Товариством договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, у тому числі, умови таких правочинів, а також здійснення системного контролю за їх виконанням, про що свідчать неодноразові звернення СМР до позивача з листами про надання інформації щодо наявної у ТОВ "Світловодськпобут" заборгованості за договорами №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022. За вказаних обставин, позивач вважав помилковим висновок суду першої інстанції про неврегульованість правовідносин між АТ "НАК "Нафтогаз України" та СМР.

ТОВ "Світловодськпобут" також подало апеляційну скаргу, згідно якої просило скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 191 174,59 грн судового збору і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 95 587,30 грн судового збору, а інші 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 95 587,30 грн повернути позивачу з державного бюджету.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Товариством до початку розгляду судом першої інстанції справи по суті було подано заяву про визнання позовних вимог від 01.10.2024 і в якій заявник просив 50 % судового збору стягнути з нього, а інші 50 % повернути позивачу з державного бюджету, згідно положень ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, однак у задоволенні такої заяви було помилково відмовлено ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024. В той же час Товариство визнало позовні вимоги, як в частині укладення договорів, так і в частині розміру заборгованості за договорами і при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд вважав, що такі обставини є встановленими та не підлягають окремому доказуванню, а питання з приводу солідарного стягнення боргу чи стягнення боргу виключно з Товариства, враховуючи заперечення СМР, це є повноваженнями виключно суду на які впливати відповідач-2 не має права.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 06.01.2025, у складі колегії суддів: Мороза В.Ф. (доповідач), Верхогляд Т.А., Чередка А.Є., відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами та об`єднано їх в одне апеляційне провадження.

09.01.2025 до апеляційного суду надійшов відзив СМР, в якому представник зазначав, що гарантія видана СМР як один із механізмів на виконання спеціального закону. При цьому рішення СМР Кіровоградської області "Про надання гарантій СМР виконання ТОВ "Світловодськпобут" зобов`язань перед АТ "НАК "Нафтогаз України" № 1660 від 08.09.2022 не є відповідним рішенням забезпечення виконання зобов`язань органу місцевого самоврядування в розумінні ч. 4 ст. 5 Закону України 1730-VIII. Вказане рішення стосується надання гарантії для забезпечення виконання зобов`язань по договорам постачання природного газу укладених між АТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Світловодськпобут" та не стосується самих договорів реструктуризації заборгованості. СМР не приймала рішень про погодження договорів реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 та № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022, тож суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для відповідальності СМР за зобов`язаннями визначеними договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ перед позивачем, в тому числі солідарної. Також СМР задля надання гарантій виконання зобов`язань Товариства необхідним було погодження з СМР умов договорів реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, оскільки таке погодження є необхідним з огляду на віднесення відповідних грошових сум у місцевому бюджеті на такі цілі, а отже погодження умов договір реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ зі СМР є необхідним, навіть з урахуванням того, що спеціальний закон такої вказівки не містить. Таким чином, СМР не може вважатися гарантом зобов`язань Товариства перед позивачем, оскільки саме прийняття нею рішення № 1660 від 08.09.2022 з подальшими порушеннями процедури, встановленої Законом України № 1730-VIII, всіма учасниками правовідносин, фізично позбавляє СМР виконати встановлені законом обов`язки та лише свідчить про належне виконання обов`язків покладених на неї Законом України № 1730-VIII.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2025 призначено розгляд справи на 25.06.2025.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2025 розглянувши клопотання СМР про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції ухвалено проводити судові засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24.06.2025 до апеляційного суду надійшли клопотання Товариства про долучення доказів та закриття провадження у справі за відсутності предмету спору, в якому представник зазначав, що виконавши рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2023 у справі № 912/1042/23, Товариство отримало змогу виконувати договори реструктуризації, а саме: протягом січня 2025 - червня 2025, по договору № 20/21-8047-КП-18 від 28.09.2020 Товариством сплачено 1 934 703,68 грн; по договору № 20/21-8046-БО-18 від 28.09.2020 Товариством сплачено 3 666 263,90 грн, заявник просив долучити до матеріалів справи платіжні інструкції на підтвердження виконання умов договорів, які не могли бути подані до суду першої інстанції, тож враховуючи виконання умов договорів реструктуризації (за твердженням Товариства воно випереджає графік сплати заборгованості на два місяці), заявник вважав, що між сторонами відсутній предмет спору, у зв`язку з чим просив визнати нечинним рішення та закрити провадження у справі.

Згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, тож суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо вони існували на час розгляду справи судом першої інстанції та якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції у виняткових випадках.

Вказані заяви щодо долучення додаткових доказів та закриття провадження у справі задоволенню не підлягають, оскільки долучені заявником докази виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, при цьому рішення у цій справі переглядається частково, - за апеляційною скаргою позивача в частині відмови у задоволенні позову до відповідача-1, а за апеляційною скаргою відповідача-2 в частині стягнення з Товариства судового збору за подання позивачем позову, що не може бути підставою для скасування судового рішення повністю (зокрема, в частині вимог до відповідача-2) та закриттям провадження в частині оплати заборгованості на стадії апеляційного розгляду справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.06.2025 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі, яке відбудеться 24.09.2025.

У зв`язку з відрядженням головуючого судді Мороза В.Ф. та відпусткою судді Чередка А.Є., судове засідання, призначене на 24.09.2025, не відбулося.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.09.2025 розгляд справи призначено на 22.10.2025.

В судовому засіданні, що відбулось 22.10.2025, позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до СМР та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Товариство доводи своєї апеляційної скарги підтримало, просило її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 191 174,59 грн судового збору і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 95 587,30 грн судового збору, а інші 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 95 587,30 грн повернути позивачу з державного бюджету.

СМР вказувало на необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача та зазначала про законність прийнятого судом першої інстанції рішення в цій частині. Щодо апеляційної скарги Товариства покладалось на розсуд суду.

Відповідач-2 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, і за висновками апеляційного суду неявка його представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики ЄСПЛ критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші.

Заслухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2020 між АТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та СП ТОВ "Світловодськпобут", як споживачем, укладено договір № 20/21-8046-БО-18 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункти 1.1, 1.2 договору).

На виконання умов зазначеного договору, постачальником поставлено споживачу природний газ на загальну суму 13 615 918,72 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами та скріплені їх печатками, а саме: від 31.10.2020 на суму 5 971,10 грн, від 30.11.2020 на суму 1 544 631,00 грн, від 31.12.2020 на суму 3 044 121,32 грн, від 31.01.2021 на суму 2 955 705,01 грн, від 28.02.2021 на суму 3 255 201,41 грн, від 31.03.2021 на суму 2 558 664,61 грн, від 30.04.2021 на суму 251 624,27 грн.

28.09.2020 між АТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та СП ТОВ "Світловодськпобут", як споживачем, укладено договір № 20/21-8047-КП-18 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (пункти 1.1, 1.2 договору).

На виконання умов зазначеного договору, постачальником поставлено споживачу природний газ на загальну суму 6 250 878,32 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами та скріплені їх печатками, а саме: від 31.10.2020 на суму 158 270,71 грн, від 30.11.2020 на суму 728 214,77 грн, від 31.12.2020 на суму 1 033 177,16 грн, від 31.01.2021 на суму 1 374 826,42 грн, від 28.02.2021 на суму 1 338 877,46 грн, від 31.03.2021 на суму 1 191 522,90 грн, від 30.04.2021 на суму 425 988,90 грн.

Споживачем проведені часткові оплати за вказаними договорами постачання природного газу, внаслідок чого (станом на 08.09.2022) заборгованість ТОВ "Світловодськпобут" перед АТ "НАК "Нафтогаз України" становила 18 095 433,78 грн, а саме: за договором № 20/21-8046-БО-18 від 28.09.2020 - 11 844 852,59 грн; за договором № 20/21-8047-КП-18 від 28.09.2020 - 6 250 581,19 грн.

Товариство зверталось до позивача з листом № 112 від 20.01.2022 (вх. № 168/21-22 від 24.01.2022) в якому вказувало, що на виконання вимог Закону України № 1730-VIII СП ТОВ "Світловодськпобут" внесено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, утвореною станом на 01.06.2021, у зв`язку з чим просило врегулювати заборгованість за спожитий природний газ шляхом укладання договорів реструктуризації заборгованості за природний газ, згідно типового договору про реструктуризацію заборгованості, затвердженого постановою КМУ № 222 від 29.03.2017 (зі змінами), за договорами № 20/21-8046-БО-18 від 28.09.2020 у сумі 11 844 852,59 грн терміном на 84 календарні місяці, № 20/21-8047-КП-18 від 28.09.2020 у сумі 6 250 581,19 грн терміном на 72 календарні місяці.

В подальшому, розглянувши лист генерального директора ТОВ "Світловодськобут" № 931 від 29.07.2022, та з метою забезпечення стабільної роботи Товариства щодо надання якісних послуг з постачання теплової енергії на території міста Світловодськ, керуючись ст. 143 Конституції України, п. 22 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ч. 2, ч. 4 ст. 5 Закону України № 1730-VIII, постановою КМУ № 222 від 29.03.2017 "Про затвердження типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію", прийнято рішення СМР Кіровоградської області № 1660 від 08.09.2022 "Про надання гарантій СМР виконання ТОВ "Світловодськпобут" зобов`язань перед АТ "НАК "Нафтогаз України", яким, зокрема, вирішено:

1) гарантувати виконання зобов`язання ТОВ "Світловодськпобут" щодо заборгованості в сумі 18 095 433,78 грн, яка підлягає реструктуризації. Строк гарантії - 84 календарних місяців з дня укладення відповідного договору;

2) ТОВ "Світловодськпобут":

- укласти договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію;

- забезпечити здійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію.

З урахуванням прийнятого СМР рішення, між АТ "НАК "Нафтогаз України", як кредитором, та ТОВ "Світловодськпобут", як боржником, укладено:

- договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022, згідно якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредитної заборгованості за спожитий природний газ, що утворилась у боржника перед кредитором станом на 01.06.2021 та непогашена станом на 30.06.2022 згідно з договором № 20/21-8047-КП-18 від 28.09.2020, шляхом розстрочення на 84 календарних місяців без відстрочення її погашення. До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 0,00 грн, нараховані на заборгованість, та підтверджені судовими рішеннями. Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1 договору, становить 6 250 581,19 грн, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною (додаток № 1). Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену у п. 3 договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною (додаток № 2), не пізніше останнього числа відповідного місяця (пункти 1, 2, 3, 4 договору);

- договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022, згідно якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредитної заборгованості за спожитий природний газ, що утворилась у боржника перед кредитором станом на 01.06.2021 та непогашена станом на 30.06.2022 згідно з договором № 20/21-8046-БО-18 від 28.09.2020, шляхом розстрочення на 84 календарних місяців без відстрочення її погашення. До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 0,00 грн, нараховані на заборгованість, та підтверджені судовими рішеннями. Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1 договору, становить 11 844 852,59 грн, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною (додаток № 1). Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену у п. 3 договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною (додаток № 2), не пізніше останнього числа відповідного місяця (пункти 1, 2, 3, 4 договору).

Згідно додатку № 1 "Акт звіряння розрахунків станом на 30.06.2022" до договору № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 за результатами звіряння рахунків і документів заборгованість ТОВ "Світловодськпобут" становить 6 250 581,19 грн, а у додатку № 2 до договору "Графік погашення заборгованості за спожитий природний газ" до договору № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 сторони погодили, що сума щомісячного платежу, який підлягає перерахуванню з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора становить: у період з вересня 2022 по липень 2029 - 74 411,68 грн; у серпні 2029 - 74 411,75 грн.

Договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 з додатками №№ 1, 2 підписані та скріплені печатками ТОВ "Світловодськпобут" та АТ "НАК "Нафтогаз України".

Згідно додатку № 1 "Акт звіряння розрахунків станом на 30.06.2022" до договору № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 за результатами звіряння рахунків і документів заборгованість ТОВ "Світловодськпобут" становить 11 844 852,59 грн, а у додатку № 2 "Графік погашення заборгованості за спожитий природний газ" до договору № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 сторони погодили, що сума щомісячного платежу, який підлягає перерахуванню з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора становить: у період з вересня 2022 по липень 2029 - 141 010,15 грн, у серпні 2029 - 141 010,14 грн.

Договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 з додатками №№ 1, 2 підписані та скріплені печатками ТОВ "Світловодськпобут" та АТ "НАК "Нафтогаз України".

Згідно пунктів 9, 10 договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.09.2022 виконання зобов`язань боржника забезпечується рішенням СМР № 1660 від 08.09.2022 "Про надання гарантій СМР виконання ТОВ "Світловодськпобут" зобов`язань перед АТ "НАК "Нафтогаз України", яка гарантує виконання боржником зобов`язань за договором на суму заборгованості, що підлягає реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої здійснюється за рахунок видатків державного бюджету). Забезпечення, зазначене в пункті 9 цього договору, обмежується сумою заборгованості, яка становить 6 250 581,19 грн / 11 844 852,59 грн.

Зі змісту пункту 11 вказаних договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.09.2022 вбачається, що за повне або часткове нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів, кредитор має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з договором, нараховувати на непогашену суму заборгованості неустойку (штраф, пеню), проценти річних, інфляційні нарахування. У разі розірвання договору з причин, визначених цим пунктом, або дострокового погашення заборгованості кредитор повинен письмово повідомити про це Мінрегіону протягом п`яти робочих днів з дати розірвання або припинення дії договору.

У листопаді 2023 СМР звернулось до позивача з листом № 01-27/86/1 від 23.11.2023 про надання інформації щодо заборгованості ТОВ "Світловодськпобут" за договорами реструктуризації станом на 01.11.2023 та зазначення точної суми заборгованості.

У відповідь на зазначене звернення позивач повідомив СМР листом № 39/7-2165-23 від 24.11.2023, що станом на 01.11.2023 залишок заборгованості за договором № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 становить 5 506 464,39 грн, за договором № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 - 10 434 751,09 грн, в той же час сума простроченої заборгованості за договором № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 становить - 297 646,72 грн, за договором № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 - 564 040,60 грн, що перевищує суму тримісячних платежів (прострочення становить 4 місяці) відповідно до графіків погашення заборгованості.

У грудні 2023 позивач звертався до СМР із листом № 39/7-2225-23 від 08.12.2023 щодо погашення заборгованості за договорами реструктуризації, у якому, зокрема, зазначав, що станом на 07.12.2023 прострочена заборгованість боржника згідно з графіками погашення заборгованості перевищує суму тримісячних платежів (становить 5 місяців), а загальна сума простроченої заборгованості становить 1 077 109,15 грн, ураховуючи таке вимагав вжити невідкладних заходів щодо погашення простроченої заборгованості та повного і своєчасного виконання умов укладених договорів про реструктуризацію заборгованості.

У подальшому СМР повторно звернулась до позивача із листом № 01-41/206/1 від 20.12.2023 про надання інформації щодо наявної у ТОВ "Світловодськпобут" заборгованості по договорам реструктуризації №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 окремо станом на 01.01.2024.

У відповідь на це звернення позивач повідомив СМР листом № 39/7-57-24 від 08.01.2024, що сума простроченої заборгованості відповідно до графіків погашення заборгованості становить: за договором № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 - 446 470,08 грн, за договором № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 - 846 060,90 грн, що перевищує суму тримісячних платежів (становить 6 місяців).

У березні 2024 позивач звернувся до ТОВ "Світловодськпобут" з вимогами № 39/7-284-24 від 15.03.2024 та № 39/7-285-2 від 15.03.2024 про сплату заборгованості в сумі 5 506 464,39 грн за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 та заборгованості в сумі 10 434 751,09 грн за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022, у яких наголошував, серед іншого, що з вересня 2022 року по лютий 2024 року згідно з графіками погашення заборгованості Товариство мало сплатити: за договором № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 - 1 339 410,24 (74 411,68 * 18 міс), але здійснило розрахунки тільки в сумі 744 116,80 грн; за договором № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 - 2 538 182,70 грн (141 010,15 * 18 міс), але здійснило розрахунки тільки в сумі 1 410 101,50 грн.

Зважаючи на приписи норм ч. 5 ст. 5 Закону України 1730-VIII та умови п. 11 договорів №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 позивач вимагав сплатити суму заборгованості протягом 7 днів з дня отримання вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" № 39/7-284-24 від 15.03.2024 та № 39/7-285-24 від 15.03.2024.

У відповідь на зазначені вище звернення ТОВ "Світловодськпобут" листами № 732 від 26.03.2024, № 733 від 26.03.2024 повідомило позивача, що станом на дату надання відповіді останній не може задовольнити вимоги щодо сплати заборгованості, оскільки на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках Товариства, приватним виконавцем у виконавчому провадженні накладено арешт, внаслідок чого Товариство не може самостійно розпоряджатись власними коштами та здійснити погашення боргу.

Позивач звернувся до СМР та Товариства з вимогами № 39/7-420-24 від 25.04.2024 та № 39/7-421-24 від 25.04.2024 про сплату заборгованості в сумі 5 506 464,39 грн за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 (станом на 01.03.2024 сума простроченої заборгованості боржника становила 595 293,44 грн, що відповідає сумі платежів за 8 місяців згідно з графіком погашення заборгованості) та заборгованості в сумі 10 434 751,09 грн за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 (станом на 01.03.2024 сума простроченої заборгованості боржника становила 595 293,44 грн, що відповідає сумі платежів за 8 місяців згідно з графіком погашення заборгованості).

За змістом вказаних вимог ТОВ "Світловодськпобут" взяті на себе зобов`язання за договорами реструктуризації не виконало, що зумовило звернення позивача до СМР як особи, яка виступила гарантом виконання зобов`язань за договорами №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022, та, відповідно, кредитор вимагав сплати суми заборгованості протягом 7 днів з дня отримання вимог № 39/7-420-24 від 25.04.2024 та № 39/7-421-24 від 25.04.2024.

У відповідь на ці звернення позивача, СМР у листі № 01-35/127/1 від 13.05.2024, повідомила про відсутність свого обов`язку зі сплати заборгованості Товариства.

Згідно листа № 17466/25/10-24 від 20.09.2024 Міністерства розвитку громад та територій України станом на 20.09.2024 ТОВ "Світловодськпобут" перебуває у реєстрі теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Враховуючи наведене, позивач вказував, що набув право на дострокове стягнення непогашеної заборгованості у сумі 15 941 215,48 грн за договорами реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022, з Товариства, як боржника, та СМР, як гаранта виконання зобов`язань боржника, які несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність рішення органу місцевого самоврядування - СМР, яким гарантовано виконання зобов`язання Товариства щодо заборгованості, яка підлягає реструктуризації, не є достатньою правовою підставою вважати, що зобов`язання ТОВ "Світловодськпобут" забезпечені гарантією СМР. Окрім того, такі правовідносини мають бути врегульовані правочином, укладеним між їх учасниками та погодженим СМР, оскільки таке погодження передбачено типовим договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ (постанова КМУ № 222 від 29.03.2017), що виключає можливість виникнення відповідних зобов`язань за такими договорами у СМР, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для відповідальності СМР за договорами №№ 54/5/1730-Р3, 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ перед позивачем, в тому числі солідарної. Враховуючи, що ТОВ "Світловодськпобут" під час розгляду справи сплатило 10 000,00 грн, провадження у справі в частині стягнення цієї заборгованості закрито за відсутності предмету спору, а позовні вимоги до ТОВ "Світловодськпобут" задоволені в частині стягнення з нього 15 931 215,48 грн та стягнуто 191 174,59 грн судового збору за подання позивачем позову.

Переглядаючи судове рішення в оскаржуваних апелянтами частинах колегія суддів зазначає наступне.

30.11.2016 набув чинності Закон України № 1730 "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", в редакції із змінами внесеними згідно із Законом № 1639-IX від 14.07.2021 та Законом № 2479-IX від 29.07.2022, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Учасники процедури врегулювання заборгованості, у відповідності до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, це підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу, оператор газотранспортної системи та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно, оператори газорозподільних систем, електропостачальники або оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, згідно з ст. 2 Закону № 1730 його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1730 реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.06.2021 для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, які утворилися станом на 01.06.2021 (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 1730 реструктуризація заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення шляхом розстрочення:

- на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору - у разі відсутності забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості будь-яким видом забезпечення, передбаченим законодавством України, якщо загальний обсяг заборгованості такої теплопостачальної або теплогенеруючої організації за спожитий природний газ, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, не перевищує 10 мільйонів грн;

- на 84 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору, за умови забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості на суму реструктуризації згідно з частиною 4 цієї статті.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

За приписами ч. 4 ст. 5 Закону № 1730 виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації, включеної до реєстру, за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним згідно з цим Законом, забезпечується застосуванням одного або декількох гарантійних механізмів, а саме:

- надання учасниками процедури врегулювання заборгованості фінансових та/або інших гарантій на суму реструктуризації (крім суми заборгованості, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) або будь-якого виду забезпечення, передбаченого законодавством України, за згодою сторін;

- прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування (військовоцивільною/військовою адміністрацією), що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, або органом місцевого самоврядування (військовоцивільною/військовою адміністрацією), на території якого провадять ліцензовану господарську діяльність теплопостачальна та/або теплогенеруюча організації некомунальної форми власності на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області або громади, здійснюючи постачання теплової енергії та надання споживачам цієї територіальної громади послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону № 1730 повне або часткове нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів за таким договором, є підставою для:

- дострокового стягнення всієї реструктуризованої та непогашеної заборгованості згідно з договором про реструктуризацію заборгованості;

- нарахування на непогашену суму реструктуризованої заборгованості неустойки (штрафу, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань згідно з умовами договорів про постачання (купівлю-продаж) природного газу, надання послуг з розподілу або транспортування природного газу.

Реструктуризація кредиторської заборгованості теплопостачальних або теплогенеруючих організацій державної та комунальної форм власності здійснюється за погодженням з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування (військово-цивільною адміністрацією/військовою адміністрацією). Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування затверджується КМУ (ч.ч. 6, 7 ст. 5 Закону № 1730).

Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію затверджений постановою КМУ № 222 від 29.03.2017.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство своєчасно платежі не здійснювало, чим порушило умови договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, а зважаючи на те, що нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості було більше 3 місяців, позивач набув право на дострокове стягнення непогашеної суми заборгованості за договорами №№ 54/5/1730-Р3, №54/6/1730-Р3 від 23.09.2022 в сумі 15 941 215,48 грн.

В ході розгляду справи Товариство не заперечило наявність заборгованості за вказаними договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, а подало докази часткової сплати заборгованості на загальну суму 10 000,00 грн, у зв`язку з чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, судом першої інстанції в частині стягнення 10 000,00 грн заборгованості закрито провадження за відсутності предмету спору.

Відповідно до п. 11-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що тимчасово, на період процедури урегулювання заборгованості згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення":

- органи місцевого самоврядування можуть виступати гарантами виконання зобов`язань за договорами реструктуризації заборгованості, укладеними відповідно до статей 5 і 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, але при цьому провадять ліцензовану господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними та місцевими (розподільними) тепловими мережами на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області або громади, здійснюють постачання теплової енергії та надання відповідних послуг споживачам;

- органи місцевого самоврядування при формуванні бюджетів територіальних громад передбачають видатки на фінансування заходів із врегулювання заборгованості, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Так, рішенням СМР Кіровоградської області "Про надання гарантій СМР виконання ТОВ "Світловодськпобут" зобов`язань перед АТ "НАК "Нафтогаз України" № 1660 від 08.09.2022 вирішено, зокрема, гарантувати виконання зобов`язання Товариства перед позивачем щодо заборгованості в сумі 18 095 433,78 грн, яка підлягає реструктуризації, зі строком гарантії 84 календарних місяців з дня укладення відповідного договору.

Під час прийняття рішення СМР керувалась Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", а також постановою КМУ № 222 від 29.03.2017 "Про затвердження типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію", що випливає зі змісту рішення.

Вчинення таких дій свідчить про спрямованість СМР на досягнення з Товариством мети щодо реструктуризації наявної у нього заборгованості, прийняття солідарного обов`язку з її погашення, а також забезпечення стабільної роботи Товариства в частині надання якісних послуг з постання теплової енергії на території міста Світловодськ.

Одночасно, з підписанням договорів про реструктуризацію №№ 54/5/1730-Р3, 54/5/1730-Р3 від 23.09.2022 сторони узгодили, що виконання зобов`язань боржника забезпечується рішенням СМР № 1660 від 08.09.2022 (п. 9 договорів).

Слід зазначити, що згідно з положеннями ч.ч. 6, 7 ст. 5 Закону № 1730 реструктуризація кредиторської заборгованості теплопостачальних або теплогенеруючих організацій здійснюється за погодженням з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування (військово-цивільною адміністрацією/військовою адміністрацією) виключно у випадку наявності такої заборгованості у теплопостачальних або теплогенеруючих організацій державної та комунальної форм власності. Водночас ТОВ "Світловодськпобут" є юридичною особою приватної форми власності, внаслідок чого відповідне погодження органу місцевого самоврядування на укладення договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ законом не вимагається. При цьому СМР було обізнано про укладені між позивачем та Товариством договори про реструктуризацію заборгованості, у тому числі, з умовами таких правочинів, та здійснювало контроль за їх виконанням, про що свідчать неодноразові звернення СМР до позивача з листами про надання інформації щодо наявної у Товариства заборгованості за договорами №№ 54/5/1730-Р3, 54/6/1730-Р3 від 23.09.2022.

Таким чином, виконання зобов`язань Товариства за договорами про реструктуризацію заборгованості, укладеними згідно із Законом № 1730, забезпечено застосуванням такого законодавчо визначеного гарантійного механізму, як прийняття рішення органом місцевого самоврядування про надання гарантії, а відтак з прийняттям рішення № 1660 від 08.09.2022 СМР Кіровоградської області виступила гарантом виконання зобов`язання Товариства щодо реструктуризованої заборгованості в сумі 18 095 433,78 грн.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже можливість застосування інституту солідарної відповідальності у правовідносинах, що склалися між сторонами спору, підтверджується як змістом прийнятого СМР рішення, так й нормами статті 5 Закону № 1730 та пункту 11-2 розділу V Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", у зв`язку з чим апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 15 931 215,48 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги Товариства про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з відмовою у задоволенні заяви відповідача-2 про визнання позовних вимог від 01.10.2024 та розподілу судового збору згідно з положеннями ч. 1 ст. 130 ГПК України.

01.10.2024 до суду першої інстанції надійшла заява Товариства про визнання позову, в якій представник зазначав, що відповідач-2 визнає пред`явлені позовні вимоги в повному об`ємі та вказував, що заборгованість виникла з вини юридичних осіб, які не оплачують борги за отриману теплову енергію, а враховуючи той факт, що СМР виступила гарантом виконання зобов`язань, то відповідачі несуть солідарний обов`язок зі сплати боргу, у зв`язку з чим позовні вимоги з приводу стягнення солідарного боргу з СМР та Товариства визнаються в повному обсязі.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічна правова норма викладена в ч. 1 ст. 191 ГПК України відповідно до якої відповідач має право визнати позов - на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Апеляційний суд зазначає, що визнання відповідачем позову це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За приписами ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Так, з матеріалів вбачається, що ТОВ "Світловодськпобут" визнало позовні вимоги, як в частині укладення договорів, так і в частині розміру заборгованості за договорами, при цьому представник відповідача-2 у повноваженнях на визнання позову не обмежений і такі дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи, що СМР позовні вимоги не визнавало та заперечувало проти наведених позивачем обставин й правових підстав позову, при цьому Товариство не наділено повноваженнями представляти інтереси СМР, тож наведені заявником обґрунтування визнання позову порушують права відповідача-1, у зв`язку з чим суду першої інстанції слід було задовольнити заяву Товариства частково, - в частині визнання вимог позивача до Товариства, а не відмовляти повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України, які кореспондуються зі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки заява про визнання позову від 01.10.2024 подана Товариством до розгляду справи по суті (ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2024 у справі № 912/1850/24 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2024), то з Товариства на користь позивача підлягає стягненню 95 587,30 грн судового збору за подання позовної заяви, а решта судового збору у сумі 95 587,30 грн сплаченого позивачем за подання позову підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормами ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і прийшов до хибних висновків, у зв`язку з чим помилково відмовив у задоволенні позову до СМР щодо солідарного стягнення 15 931 215,48 грн боргу, а також не врахував визнання Товариством позову та помилково здійснив розподіл судового збору на загальних підставах, тож оскаржене рішення господарського суду у даній справі підлягає зміні.

У відповідності до положень ст. 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача-2.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 277, 282-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 у справі № 912/1850/24 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 у справі № 912/1850/24 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (, вул. Сковороди Григорія, 2А, м. Світловодськ, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., 27500) та Світловодської міської ради (, вул. Героїв України, буд. 14, м. Світловодськ, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., 27501) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) борг у сумі 15 931 215,48 (п`ятнадцять мільйонів дев`ятсот тридцять одну тисячу двісті п`ятнадцять) грн 48 коп., про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (, вул. Сковороди Григорія, 2А, м. Світловодськ, Олександрійський р-н, Кіровоградська обл., 27500) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) 95 587,30 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн 30 коп. судового збору за подання позовної заяви та 286 761,88 (двісті вісімдесят шість тисяч сімсот шістдесят одну) грн 88 коп. за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.

Повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 95 587,30 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн 30 коп. сплачений ним при поданні позову".

Провадження у справі в частині стягнення 10 000,00 грн заборгованості закрити".

Видачу наказів на виконання постанови доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 05.11.2025.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко