ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. ОдесаСправа № 915/1228/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Таран С.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради, м.Миколаїв

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 року про зупинення провадження у справі, суддя першої інстанції Адаховська В.С., повний текст складено та підписано 04.08.2025 року.

у справі № 915/1228/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК», м. Миколаїв

до відповідача: Миколаївської міської ради, м. Миколаїв

про визнання договору укладеним

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК», м.Миколаїв звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якій просило суд:

скасувати п.2 рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» для обслуговування капітальної споруди по вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в в Заводському районі міста Миколаєва» від 22.04.2021 №4/348;

визнати укладеним (з дня набрання чинності рішенням суду) договір оренди земельної ділянки загальною площею 616322 кв.м, у тому числі земельна ділянка №1 (кадастровий номер :07:001:0106) загальною площею 146433 кв.м по вул. Індустріальній, 1/6, земельна ділянка № 2 (кадастровий номер :07:001:0107) загальною площею 469889 кв.м по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1, відповідно до рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» для обслуговування капітальної споруди по вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в в Заводському районі міста Миколаєва» від 22.04.2021 №4/348, між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» та Миколаївською міською радою, в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК».

Ухвалою суду від 16.08.2021 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.10.2021.

05.10.2021 судове засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого у справі судді.

Ухвалою суду від 29.12.2021 підготовче засідання у справі призначено на 12 січня 2022 року об 11:00.

12.01.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого у справі судді.

Ухвалою суду від 21.01.2022 підготовче засідання у справі призначено на 03.02.2022 року об 11:00.

03.02.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого у справі судді.

Ухвалою суду від 11.02.2022 підготовче засідання у справі призначено на 22 лютого 2022 року о 10:30.

Ухвалою суду від 22.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2022 о 14:30.

23.03.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з обставинами, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

В умовах воєнного стану, введеного в Україні 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, суд повинен забезпечити безпеку учасників судового провадження та запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист і визначених законом процесуальних прав.

Відповідно до положень частини 7 статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи, зокрема, неможливість Господарським судом Миколаївської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Голова Верховного Суду розпорядженням від 22.03.2022 №12/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Господарський суд Одеської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.07.2022 №41 з 26 липня 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області. Господарському суду Одеської області вказано забезпечити розгляд справ (проваджень), які до 25 липня 2022 року включно надійшли на розгляд цього суду відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року №12/0/9-22.

Враховуючи викладене, воєнну ситуацію та стан безпеки у Миколаївській області, з метою забезпечення розумного балансу між нормами ст. 3 Конституції України та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень Закону України Про правовий режим воєнного стану, приймаючи до уваги обставини даної справи та достатність часу, наданого всім учасникам справи для висловлення своєї правової позиції, суд ухвалою від 30.06.2025 призначив судове засідання на 14.07.2025 о 15:30.

02.07.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що у проекті договору, наданого до суду, який позивач просить суд визнати укладеним, визначено орендну плату за користування земельною ділянкою, виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земель, яка визначалась на підставі рішення Миколаївської міської ради від 10.07.2019 № 52/18 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва. При цьому, за твердженням позивача, відповідне рішення №52/18 оскаржується в судовому порядку (справа №400/2760/20) та рішення за результатами нового розгляду у даній справі не прийнято.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК», м.Миколаїв; зупинено провадження у справі №915/1228/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №400/2760/20, що розглядається Миколаївським окружним адміністративним судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Миколаївська міська рада з ухвалою суду не погодилася, тому звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.07.2025 року про зупинення провадження у справі № 915/1228/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, відповідач наголошує, що обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.

Вказані обставини, на думку відповідача, ніяк не впливають на вирішення питання щодо укладання спірного договору оренди землі та визначення розміру орендної плати у даному договорі.

Отже, відповідач зазначає, що розгляд справи №400/2760/20 не є перешкодою для перевірки суттєвих обставин, які можуть бути встановлені судом першої інстанції у даній справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 року про зупинення провадження у справі № 915/1228/21, вирішено розглянути справу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

12.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК», м. Миколаїв надійшов відзив ( вх.№3422/25/Д1), у якому позивач просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Миколаївської міської ради, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві позивач наголошує на тому, що у справі №915/1228/21 господарський суд не вправі встановлювати законність або протиправність рішення Миколаївської міської ради з нормативно грошової оцінки земель м. Миколаєва, у зв`язку з непідвідомчістю таких справ судам господарської юрисдикції, зокрема, у справі №400/2760/20 судами адміністративної юрисдикції буде встановлено законність рішення Миколаївської міської ради з нормативно грошової оцінки земель м. Миколаєва. Однак ці обставини матимуть значення для правильного вирішення цієї справи, зокрема, щодо правильності здійснення позивачем нарахування розміру орендної плати, що ґрунтується на

підставі розміру нормативної грошової оцінки.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 року про зупинення провадження у справі № 915/1228/21 не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України та потребує скасування, з огляду на наступне.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та вже було зазначено вище за текстом постанови, у серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК», м.Миколаїв звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якій просило суд:

скасувати п.2 рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» для обслуговування капітальної споруди по вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в в Заводському районі міста Миколаєва від 22.04.2021 №4/348;

визнати укладеним (з дня набрання чинності рішенням суду) договір оренди земельної ділянки загальною площею 616322 кв.м, у тому числі земельна ділянка №1 (кадастровий номер :07:001:0106) загальною площею 146433 кв.м по вул. Індустріальній, 1/6, земельна ділянка № 2 (кадастровий номер :07:001:0107) загальною площею 469889 кв.м по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1, відповідно до рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» для обслуговування капітальної споруди по вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в в Заводському районі міста Миколаєва від 22.04.2021 №4/348, між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» та Миколаївською міською радою, в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК».

02.07.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що у проекті договору, наданого до суду, який позивач просить суд визнати укладеним, визначено орендну плату за користування земельною ділянкою, виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земель, яка визначалась на підставі рішення Миколаївської міської ради від 10.07.2019 № 52/18 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва. При цьому, за твердженням позивача, відповідне рішення №52/18 оскаржується в судовому порядку (справа №400/2760/20) та рішення за результатами нового розгляду у даній справі не прийнято.

28.07.2025 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відсутність заперечень щодо зупинення провадження у справі за клопотанням позивача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК», м. Миколаїв; зупинено провадження у справі №915/1228/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №400/2760/20, що розглядається Миколаївським окружним адміністративним судом.

Ухвала суду мотивована тим, що на розгляді Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває справа №400/2760/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-порт» до Миколаївської міської ради, за участю третіх осіб Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст Діпромісто імені Ю.М. Білоконя», Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот», про визнання протиправним та недійсним рішення від 10.07.2019 №52/18. Даним рішенням Миколаївської міської ради встановлено нормативну грошову оцінку плати за земельну ділянку з 01.01.2020, на підставі якої визначено нормативну грошові оцінку орендованих позивачем земельних ділянок у запропонованому ним відповідачу та суду проекті договору оренди землі, укладення якого в редакції позивача є предметом судового розгляду у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказані справи є взаємопов`язаними, розгляд даної справи до вирішення адміністративної справи №400/2760/20 є неможливим, оскільки обставини (факти) щодо законності рішення Миколаївської міської ради від 10.07.2019 №52/18 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва", які будуть встановлені під час розгляду справи №400/2760/20, мають значення для вирішення даного спору, зокрема, встановлення обставин у даній справі щодо нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки по роках та, як наслідок, розрахунку розміру орендної плати у договорі оренди земельних ділянок, вказану позивачем у запропонованому проекті договору. Вказані обставини, які є предметом розгляду в адміністративній справі, не можуть бути встановлені судом у даній справі, у зв`язку з одночасністю розгляду двох справ та непідсудністю іншої справи господарському суду.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у іншій справі.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погодився з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі та не погодився з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі щодо зупинення провадження у справі 915/1228/21.

Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 01.06.2018р. по справі № 922/699/17, зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Досліджуючи питання про існування підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд виходить із системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у частині 1, пунктах 1, 4, 10, 11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також умов застосування цього пункту, якими є:

- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом в іншій справі;

- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення;

- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 зауважив, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19).

Судова колегія зазначає, що, враховуючи вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду спору.

При цьому, пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4-6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №906/750/21.

Водночас, підставою для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України є не лише пов`язаність справ, а і об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом, яка (неможливість) полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі,

Враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.01.2021 у справі № 904/8122/17, від 20.01.2021 у справі № 906/129/20, від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 17.04.2019 у справі № 924/645/18, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

Так, як вже зазначалось в тексті постанови вище, суд першої інстанції, зупиняючи провадження по даній справі, дійшов висновку про те, що справи №400/2760/20 та №915/1228/21 є взаємопов`язаними, розгляд даної справи до вирішення адміністративної справи №400/2760/20 є неможливим, оскільки обставини (факти) щодо законності рішення

Миколаївської міської ради від 10.07.2019 №52/18 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва", які будуть встановлені під час розгляду справи №400/2760/20, мають значення для вирішення даного спору, зокрема, встановлення обставин у даній справі щодо нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки по роках та, як наслідок, розрахунку розміру орендної плати у договорі оренди земельних ділянок, вказану позивачем у запропонованому проекті договору.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, дійсно, на розгляді Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває справа № 400/2760/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Універсал-порт до Миколаївської міської ради, за участю третіх осіб Державного підприємства український державний науково-дослідний інститут проектування міст Діпромісто імені Ю.М. Білоконя, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот, про визнання протиправним та недійсним рішення від 10.07.2019 № 52/18.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК», м.Миколаїв звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради про скасування п.2 рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» для обслуговування капітальної споруди по вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в в Заводському районі міста Миколаєва від 22.04.2021 №4/348; визнання укладеним (з дня набрання чинності рішенням суду) договору оренди земельної ділянки загальною площею 616322 кв.м,, у тому числі земельної ділянки №1 (кадастровий номер :07:001:0106) загальною площею 146433 кв.м по вул. Індустріальній, 1/6, земельної ділянки № 2 (кадастровий номер :07:001:0107) загальною площею 469889 кв.м по вул. Індустріальній, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1, відповідно до рішення Миколаївської міської ради «Про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» для обслуговування капітальної споруди по вул. Індустріальна, 1/6, 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/1в в Заводському районі міста Миколаєва від 22.04.2021 №4/348, між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК» та Миколаївською міською радою, в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю «НАВАЛЬ ПАРК».

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.03.2023 у справі № 640/6699/20 виснував: "приписами частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, процесуальним законодавством регламентовано порядок втрати чинності нормативно-правового акту в разі визнання його протиправним, а саме: з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, норми процесуального законодавства містять імперативне положення, яким по суті визначено повноваження суду при розгляді справи про визнання протиправним та скасування нормативно-правового акту та яке передбачає, що відповідний нормативно-правовий акт може бути визнаний нечинним відповідним рішенням суду лише з моменту набрання ним законної сили.

З огляду на вищевказане імперативне положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд не наділений повноваженням визнання нормативно-правового акту нечинним з моменту його прийняття, зокрема, й з огляду на те, що останнє може порушувати принцип правової визначеності".

Питання застосовності (незастосовності) до встановлених господарським судом обставин справи певного нормативно-правового акту, як джерела права, жодним чином не належить до обставин господарської справи, які входять до кола доказування у справі та не є фактами, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, а підлягає вирішенню судом в порядку частини шостої статті 11 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішення питання про чинність / нечинність нормативного-правового акту не є підставою для зупинення провадження в господарській справі, адже господарський суд в межах вирішення господарського спору не лише може, але й зобов`язаний самостійно, дотримуючись завдань та принципів господарського судочинства, закріплених у статті 2 ГПК України, в тому числі змагальності та диспозитивності, встановити обставини, які є предметом доказування у ній, застосувати джерела права та розглянути спір у відповідності зі статтями 2 та 11 Господарського процесуального кодексу України.

Реалізація судом обов`язку зупинити провадження у справі у випадку, передбаченому частиною 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, має відбуватись у межах, встановлених частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20.

Разом з тим, місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Посилання на те, що рішення в адміністративній справі може вплинути на розмір орендної плати в договорі не є в даному випадку достатнім для зупинення провадження у господарській справі.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову усі обставини даної справи можуть бути судом встановлені самостійно, за наявними у матеріалах цієї справи доказами, тобто, без очікування результатів розгляду справи №400/2760/20.

Тобто, незалежно від результату розгляду справи №400/2760/20, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення спору по суті в межах даної справи на підставі наявних у справі доказів на момент звернення позивача до суду. Вказане вище у сукупності свідчить про відсутність саме об`єктивної неможливості розгляду даної справи.

До того ж, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що позивач не є учасником у справі №400/2760/20.

Крім того, відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.2000 у справі "Фридлендер проти Франції", рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі.

За приписами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду щодо зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу вважає такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Положеннями ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 про зупинення провадження по справі №915/1228/21 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 по даній справі - скасуванню з направленням даної справи до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Оскільки судом апеляційної інстанції остаточного рішення зі спору у даній справі не приймається, то розподіл судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 255, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 про зупинення провадження по справі №915/1228/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 по справі №915/1228/21 скасувати.

Справу №915/1228/21 направити до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

С.В. Таран