ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
06.11.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1380/18
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Дарміна М.О., Кощеєва І.М.
секретар судового засідання Жолудєв А.В.
розглянувши розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Аптеки доктор МОМ про ухвалення додаткового рішення
у справі № 908/1380/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Аптеки доктор МОМ в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кузнецової Валерії Володимирівни
до відповідача-1 Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенка Євгена Васильовича
до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю БаДМ
до відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю Медіко
про скасування рішення державного реєстратора, визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння
в межах справи № 908/1380/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Аптеки доктор МОМ
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
При цьому згідно ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розгляд заяви здійснювався судом за без повідомлення учасників справи за їх відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України без фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу.
Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю Аптеки доктор МОМ в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кузнецової В. В. звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенка Є. В.; ТОВ БаДМ; ТОВ Медіко з вимогами про: скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенко Євгена Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41829767 від 27.06.2018 щодо реєстрації за ТОВ БаДМ права власності на нерухоме майно - 49/50 частки нежилого приміщення ХІХ підвалу (літера А-5) загальною площею за внутрішніми замірами 195,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 230; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер 1722, виданий 06.11.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мошковською Н. М.; витребування на користь ТОВ Аптеки доктор МОМ нерухомого майна - 49/50 частки нежитлового приміщення ХІХ підвалу (літера А-5) загальною площею за внутрішніми замірами 195,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 230.
Справа розглядалася судами неодноразово.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.03.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі №908/1380/18 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2022 скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2021 та рішення Господарського суду Запорізької області від 25.03.2021, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатом нового розгляду справи, рішенням від 18.01.2023 Господарський суд Запорізької області задовольнив позов повністю; скасував рішення Реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації за ТОВ "БаДМ" права власності на Нерухоме майно; визнав недійсним Договір купівлі-продажу; витребував з ТОВ "Медіко" на користь ТОВ "Аптеки доктор МОМ" Нерухоме майно.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.01.2024 задоволено апеляційну скаргу ТОВ "БаДМ", скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2023 у справі № 908/1380/18, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2024 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптеки Доктор МОМ" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.01.2024 у справі № 908/1380/18 скасовано. Справу №908/1380/18 у скасованій частині направлено на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2023 у справі № 908/1380/18 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2023 у справі № 908/1380/18 залишено без змін.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат визначений у ст.ст. 129 130 ГПК України.

Частина 4 ст. 129 ГПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.

При цьому якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Колегія суддів зауважує, що у постанові від 18.05.2020 у справі № 530/1731/16-ц Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (постанови від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Отже, розподіл судових витрат, у тому числі понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має здійснюватися за наслідками вирішення усіх позовних вимог тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Як вже було зазначено, за результатом нового розгляду справи, рішенням від 18.01.2023 Господарський суд Запорізької області, залишеним без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.05.2025, позов задоволено повністю; скасовано рішення Реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації за ТОВ "БаДМ" права власності на Нерухоме майно; визнано недійсним Договір купівлі-продажу; витребувано з ТОВ "Медіко" на користь ТОВ "Аптеки доктор МОМ" Нерухоме майно.

Таким чином, остаточним судовим рішенням у даній справі є рішення Господарського суду Запорізької області від 18.01.2023 у справі № 908/1380/18, що набрало законної сили.

Відтак, судові витрати, пов`язані з розглядом касаційної скарги, підлягають розподілу місцевим господарським судом, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Натомість заявник просить розподілити витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги суд апеляційної інстанції, яким не приймалося остаточне рішення у справі № 908/1380/18, не змінювалося рішення суду першої інстанції і не ухвалювалося нове.

На підставі наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ТОВ Аптеки доктор МОМ.

Водночас, слід наголосити, що заявник не позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою до Господарського суду Запорізької області та клопотати про розподіл судових витрат, у тому числі, понесених у зв`язку з касаційним переглядом справи.

До того ж, суд звертає увагу заявника на положення підпункту 19.1 підпункту 19 пункту 1 розділу XI ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюються судом, який ухвалив відповідне рішення, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (див. рішення Суду у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України, no. 20347/03, від 12.03.2009). Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06.12.2007, Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У рішенні ЄСПЛ від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може підлягати обмеженням, що допускаються, оскільки право на доступ за своєю природою вимагає регулювання державою. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, що саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти (див. рішення Суду у справі Наталія Михайленко проти України, no. 49069/11, від 30.05.2013).

Таким чином, прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури.

За таких обставин, у задоволенні заяви ТОВ Аптеки доктор МОМ про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 123, 129-130, 232-235, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Аптеки доктор МОМ про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв