ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2025 Справа №905/970/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовною заявою: Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м.Дніпро

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Красножона Ігоря Миколайовича, м.Бахмут, Донецька область

про стягнення 327390,65грн.

Суть справи:

Позивач, Акціонерне товариство "Акцент-Банк", звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Красножона Ігоря Миколайовича про стягнення 327390,65грн, в тому числі: 175390,28грн - заборгованість за тілом кредиту, 76957,37грн - заборгованість за процентами, 64543,00грн - заборгованість за винагородою, 1000,00грн - штраф (фіксована складова), 9500грн - штраф (змінена складова).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №20.26. від 06.07.2021 в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Ухвалою від 17.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Копія ухвали від 17.09.2025 розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що у силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі.

Електронний примірник ухвали від 17.09.2025 надісланий на електронну адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, не доставлений до електронної поштової скриньки, про що в автоматизованій системі бази даних «Діловодство господарського суду» сформовано відповідну довідку.

Зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС у відповідача не має.

Суд також зазначає про неможливість надсилання на адресу відповідача копії ухвали від 17.09.2025 в паперовому вигляді рекомендованим листом із повідомленням про вручення у зв`язку з тим, що тимчасово відсутній обмін з відділеннями поштового зв`язку в м.Бахмут, Донецької області в умовах воєнного стану.

Крім того, суд зазначає про неможливість повідомлення відповідача про розгляд справи телефонограмою, оскільки за номером телефону, який зазначений у позовній заяві та наявний в матеріалах справи, зв`язок відсутній.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ним вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідач заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні не висловив, відзив до суду не направив.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

06.07.2021 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (далі - банк, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Красножоном Ігорем Миколайовичем (далі - позичальник, відповідач у справі) був укладений кредитний договір №20.26. (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого:

А1. Вид кредиту - строковий кредит.

А2. Ліміт цього договору:

У розмірі 190000,00грн на поповнення обігових коштів.

А3. Термін повернення кредиту 03 липня 2026р. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток №1 цього договору).

А6. За користування кредитом позичальник сплачує фісовані проценти у розмірі 16,90% річних.

А7. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п.А3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням.

А8. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Якщо ауїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

А10. Позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п.А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Сплата винагороди здійснюється згідно з Графіком платежу та, в разі дострокового погашення кредиту, згідно з фактичним періодом користування кредитними коштами від дати погашення згідно з Графіком платежу до дати дострокового погашення кредиту.

У відповідності до п.1.1 кредитного договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п.А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі - кредит) надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Згідно з п.1.2 кредитного договору термін повернення кредиту зазначений у п.А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п.А.12, 2.3.2, 2.4.1 цього договору.

Згідно з пп.2.1.1, 2.1.2 п.2.1 договору банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п.А.4 цього договору: надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п.1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.12 цього договору.

За умовами договору позичальник зобов`язується: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п.1.1 цього договору (п.2.2.1 договору); сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору (п. 2.2.2. договору); повернути кредит у терміни, встановлені п.п.1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору (п.2.2.3. договору); сплатити банку винагороду відповідно до п.п.2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору (п.2.2.5 договору).

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.А.6 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п.2.3.12 цього договору зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки (п.4.1 кредитного договору).

За умовами п.4.2 договору відповідно до ст.212 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п.А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього договору, встановленого п.А.3 цього договору).

Пунктом 4.3 договору визначено, що сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п.4.1, 4.2 цього договору, здійснюється згідно з п.А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до п.4.4 договору позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку згідно з п. А.9 цього договору.

У відповідності до п.4.5 договору позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п.А.10 цього договору.

Згідно з п.4.6 договору позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з п. А.11 цього договору.

У випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 гривень + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п.5.8 договору).

Відповідно до п.6.1 договору цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами.

За умовами п.6.2 договору цей договір у частині п.4.4 цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин - з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

У додатку 1 до кредитного договору сторони узгодили графік погашення кредиту, сплати процентів та комісійних винагород.

Кредитний договір та додаток 1 до нього підписані сторонами.

Відповідно до додатку №1 до договору №20.26. від 06.07.2021 "Графік погашення", кредит підлягає сплаті щомісячно до 06 числа відповідного місяця включно, починаючи з 06.08.2021 та з терміном остаточного повернення кредиту - 03.07.2026 (включає розмір частини кредиту, процентів та комісії).

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та відповідно до умов підпункту 2.1.2 пункту 2.1 договору надав відповідачу кредит шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника (відповідача), відкритий в АТ "А-Банк", що підтверджується меморіальним ордером №TR.18356278.32102.70198 від 06.07.2021 на суму 190000,00грн.

Відповідачем вказаний факт не спростовується.

Позивач зазначив, що ФОП Красножон Ігор Миколайович умови кредитного договору належним чином не виконував, кредитні кошти у встановлені договором (зокрема Графіком погашення) строки не повернув.

У зв`язку з порушенням позичальником умов договору, а саме порушення строків погашення кредиту, визначених Графіком, АТ "Акцент-Банк" звернулось до позичальника ФОП Красножон І.М. з вимогою від 27.08.2025 про погашення всієї поточної заборгованості за наявним кредитом у розмірі 314644,59грн до 03.09.2025 на підставі п.2.3.2 договору.

Відповідь ФОП Красножон І.М. на вказану вимогу у матеріалах справи відсутня.

Позичальником в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачена.

Станом на 13.09.2025 заборгованість за кредитним договором становить 327390,65грн з яких: 175390,28грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 76957,37грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 64543,00грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 1000,00грн - штраф (фіксована складова); 9500,00грн - штраф (змінна складова).

На підтвердження наявності зоборгованості надані, крім договору, виписка по особовому рахунку відповідача з 06.07.2021 по 13.09.2025 та розрахунком заборгованості станом на 13.09.2025.

У зв`язку з невиконанням позичальником вимоги про дострокове погашення кредиту АТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суду виходить з такого:

Предметом судового розгляду є спір з правовідносин кредиту, що виник у зв`язку з невиконанням позичальником умов договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК україни) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Водночас сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (статті 6, 627, 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом, 06.07.2021 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" та фізичною особою-підприємцем Красножоном Ігорем Миколайовичем був укладений кредитний договір №20.26..

Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

Відповідач заперечень щодо викладених у договорі умов не висловлював, питання про зміну умов договору не порушував. Сторони погодили умови договору та встановили відповідні зобов`язання з урахуванням загальних принципів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку. Оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи (за доведеності порушеного права такої особи), якщо під час вирішення відповідного спору буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

Суд враховує, що кредитний договір №20.26. від 06.07.2021 або окремі його умови є чинними і недійсними в установленому законом порядку не визнавалися, а тому підлягають виконанню сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3 статті 1049 ЦК України).

Згідно з частиню 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями частини 2 статті 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Приписами статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачу згідно з меморіальним ордером №TR.18356278.32102.70198 від 06.07.2021 надано кредитні кошти у розмірі 190000,00грн. Позивачем також до позовної заяви додана виписка з особового рахунку відповідача за період з 06.07.2021 по 13.09.2025.

Суд зазначає, що виписки по особовому рахунку можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором (подібний висновок, викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/21578/16, від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц, від 22.04.2021 у справі №712/4821/16-ц, від 20.04.2023 у справі №910/5174/21).

Таким чином, надані позивачем меморіальний ордер та виписка з особового рахунку відповідача в сукупності підтверджують надання банком кредитних коштів, факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, надходження коштів на основний кредитний рахунок, розподілення коштів по рахункам на погашення процентів, винагороди, тіла кредиту та наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту.

Відповідно до Графіку погашення, що є додатком №1 до договору, позичальник повинен був щомісяця в строк до 06 числа місяця вносити платежі у розмірі, погодженому сторонами, кінцевий строк - 03.07.2026.

За змістом виписки/особового рахунку відповідач свій обов`язок зі сплати щомісячних платежів виконував неналежним чином, зокрема, внаслідок чого у позичальника утворилася заборгованість з повернення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, банк скористався правом вимоги на дострокове повернення суми кредиту, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. А3, пп а) п. 2.3.2 кредитного договору, та звернувся до ФОП Красножон І.М. з вимогою від 27.08.2025 про дострокове повернення кредиту.

Вказана вимога направлена банком на електронну адресу ФОП Красножон І.М., зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у графі «Інформація для здійснення звязку»: . В якості доказів її направлення відповідачу надано роздруківку скріншоту про відправку вимоги на електронну пошту.

За приписами статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, та визначенні умов договору.

У даному випадку вимогою п.2.3.2 договору укладеного Банком та ФОП Красножон І.М. є саме направлення банком вимоги позичальнику, а не факт отримання її боржником.

Таким чином, неотримання відповідачем вимоги не впливає на право банку на дострокове стягнення, оскільки відповідач порушив умови договору у частині оплат, що не спростовується останнім.

Одночасно, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі №916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Згідно з вимогою про дострокове повернення кредиту від 27.08.2025 банком встановлено строк для сплати заборгованості до 03.09.2025.

Таким чином, відповідно до встановленого у вимозі строку, строк повернення (дострокового) кредиту за кредитним договором закінчується 03.09.2025.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених обставин справи, врахувавши наявні у матеріалах справи докази неналежного виконання відповідачем кредитного договору №20.26. від 06.07.2021, суд дійшов висновку, що залишок несплаченої позичальником суми кредиту складає 175390,28грн, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами у справі, а тому позовні вимоги Банку про стягненні цієї суми з відповідача підлягають задоволенню, як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо вимог про стягнення процентів та комісії.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення кредитного договору, які передбачають зобов`язання позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (пп. 2.3.1., 2.3.2. кредитного договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Відповідно до доданого до позову розрахунку заборгованості станом на 13.09.2025 позивач нараховує процентів за користування кредитом та комісійної винагороди за період з дати укладення кредитного договору (06.07.2021) по 07.09.2025 включно. Проценти та комісійна винагорода нараховуються кожного місяця починаючи з 6 числа місяця.

Проте, суд не погоджується таким з розрахунком процентів за користуванням кредитом за період з 07.01.2021 по 07.09.2024, оскільки, як встановлено судом вище, строк користування кредитом закінчився 03.09.2025 (дата визначена у вимозі).

Отже, правомірним є нарахування Банком відсотків за користування кредитом за кредитним договором виключно до 03.09.2025, після чого позивач втрачає можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитом.

Аналогічні умови сплати винагороди за кредитне обслуговування (комісії) визначені у пункті А.10. кредитного договору, згідно з яким сплата винагороди здійснюється згідно з Графіком платежу, та в разі дострокового погашення кредиту, згідно з фактичним періодом користування кредитними коштами від дати погашення згідно з Графіком платежу до дати дострокового погашення кредиту.

Водночас, можливість нарахування винагороди за кредитне обслуговування за період після закінчення терміну кредитування умовами кредитного договору не передбачена, у зв`язку з чим суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок позичальника оплачувати комісію за управління кредитом, припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний розрахунок заборгованості за процентами та винагородою за період в межах строку користування кредитом (з 06.07.2021 по 03.09.2025), тобто, в межах строку кредитування, відповідно до якого сума процентів становить 76790,70грн та сума винагороди становить 63042,00грн.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволеню частково.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у розмірі: 1000,00грн - штраф (фіксована складова); 9500,00грн - штраф (змінна складова), суд зазначає про таке:

Згідно з п.5.8 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00гривень + 5 % від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Водночас, згідно з пунктом 8 Розділу IX «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 09.12.2020 №1236, від 17.21.2021 №104, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611, від 11.08.2021 №855, від 22.09.2021 №981, від 15.12.2021 №1336, від 23.02.2022 №229, від 27.05.2022 №630, від 19.08.2022 №928, від 23.12.2022 №1423 та від 25.04.2023 №383 за назвами: «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у період з 12.03.2020 по 30.06.2023 в Україні встановлений карантин. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Разом з цим, відповідно до п.18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №706/68/23 зазначено, що з аналізу положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжено.

Отже, зважаючи на період дії карантину та воєнного стану АТ «Акцент-Банк» неправомірно нарахував штраф у сумі 10500грн, оскільки його нарахування в період визначений позивачем заборонене законом.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 1000,00грн - фіксована складова та 9500,00грн - змінна складова, задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до статті 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до відповідача Фізичної особи - підприємця Красножона Ігоря Миколайовича про стягнення заборгованості у сумі 327390,65грн, в тому числі: 175390,28грн - заборгованість за тілом кредиту, 76957,37грн - заборгованість за процентами, 64543,00грн - заборгованість за винагородою, 1000,00грн - штраф (фіксована складова), 9500,00грн - штраф (змінна складова), задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Красножона Ігоря Миколайовича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м.Дніпро, вул.Батумська, буд.11; ) 175390,28грн - заборгованість за тілом кредиту, 76790,70грн - заборгованість за процентами, 63042,00грн - заборгованість за винагородою та витрати по оплаті судового збору в сумі 4728,34грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині, відмовити.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 05.11.2025.

Суддя М.О. Лейба