ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.11.2025м. ДніпроСправа № 904/1249/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМ СЕРВІСЕС"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг"
про стягнення 2 003 779, 20 грн
Суддя Юзіков С.Г.
Без участі представників сторін
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2025 позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Техномайн Інжиніринг" на користь ТОВ "ФОРМ СЕРВІСЕС" 2 003 779,20 грн. - боргу, 12 022,68 грн. - судового збору.

20.10.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області від Позивача надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення 33 342,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

20.10.2025 суд прийняв до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вирішив розгляд заяви проводити без виклику учасників справи.

27.10.2025 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Відповідач зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 33 342,00 грн, заявлений Позивачем, є завищеним та необґрунтованим, що суперечить принципам розумності та співмірності відповідно до ст. 126, 129 ГПК України. Зокрема, справа має низький рівень складності, оскільки предметом є стягнення боргу, а Відповідач повністю визнав позовні вимоги, що свідчить про відсутність спору щодо суті правовідносин. Таким чином, заявлені значні витрати на "підготовку до судового засідання" та "аналіз матеріалів справи" (згідно з Актом №1 від 16.10.2025) є неспівмірними з фактично спрощеним характером розгляду, що мав би передбачати мінімальний обсяг підготовчої роботи. Судові засідання переважно проводилися в режимі відеоконференції, частина з них відкладалася, тому фактичні витрати часу адвоката були незначними. Виходячи з цього, сума 4 500,00 грн за номінальну участь у нетривалих або перенесених засіданнях у режимі відеоконференції є нерозумною та надмірною. З урахуванням наведеного, Відповідач просить суд зменшити суму витрат на правничу допомогу до 15 000 грн, що відповідає критеріям розумності, реальності та співмірності.

28.10.2025 через систему "Електронний суд" від Позивача надійшла заява в якій останній просить суд залишити без задоволення клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від 27.10.2025. Позивач зазначає, що рішення у справі № 904/1249/25 ухвалене в порядку загального позовного провадження, розгляд заяви про розподіл судових витрат здійснюється без виклику сторін. На підтвердження витрат Позивачем надано Акт № 1 від 16.10.2025 на суму 33 342,00 грн. Водночас до акта не включено засідання, які не відбулися не з вини Позивача (зокрема, через повітряну тривогу та повідомлення про мінування суду). Судові засідання проводилися у режимі відеоконференції, що зменшило витрати на відрядження, проте не вплинуло на фактичний обсяг правничої допомоги. Позивач заяву Відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу до 15 000,00 грн. вважає необґрунтованою, з огляду на спірні правовідносини сторін, з урахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціни позову, обсягу та обґрунтованості підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору.

10.03.2025 ТОВ "ФОРМ СЕРВІСЕС" (Клієнт) з Адвокатом Петченко Інною Володимирівною (Адвокат) уклали Договір № 1003/25 про надання правничої допомоги (далі Договір), відповідно до п. 1.1. Договору Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу Клієнту з представництва його інтересів у судових органах під час звернення до суду та ведення судової справи про стягнення з ТОВ "Техномайн Інжиніринг" () заборгованості в сумі 2 003 779,20 грн і судових витрат, та під час виконавчого провадження.

Відповідно до умов Договору:

1.2. Адвокат представляє інтереси Клієнта у судових органах з усіма правами, які надано процесуальним законом позивачу, відповідачу, у тому числі з правом: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; завіряти копії документів; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

3.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи Клієнта чи Адвоката, діє до 31 грудня 2025 року.

4.1. Гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правової (правничої) допомоги Клієнту. Загальною сумою гонорару є сума по всім Актам здачі-приймання виконаних робіт/наданих послуг.

4.2. За правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору.

4.2. Фактичні, документально підтверджені та попередньо узгоджені витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором, не включаються в розмір гонорару та оплачуються Клієнтом окремо, шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Адвоката.

4.3. Сторони погодили, що при розрахунку вартості послуг (гонорару адвоката) на професійну правничу допомогу адвоката, якщо такі послуги вимірюються в годинах, вартість однієї години надання послуг становитиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня поточного календарного року.

16.10.2025 сторони підписали Акт № 1 здачі приймання-виконаних робіт/наданих послуг, підписанням даного акту Сторони стверджують, що Замовник замовив і отримав юридичні послуги та зобов`язується оплатити вартість послуг адвоката (гонорар), а Виконавець надав юридичні послуги згідно переліку, зазначеного в таблиці, у повному обсязі та таких розмірах:

1. Підготовка та подача позовної заяви (8 сторінок) 7 200,00 грн.

2. Підготовка до судового засідання:

вивчення та аналіз матеріалів справи;

огляд судової практики та аналіз законодавства;

визначення позиції представництва (3 години) 4 542,00 грн.

3. Заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференцїї від 27.03.2025 року (2 сторінки) 1 800,00 грн.

4. Участь в судовому засіданні 03.06.2025 15:30 4 500,00 грн.

5. Заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 18.07.2025 року (2 сторінки) 1 800,00 грн.

6. Клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи від 22.07.2025 року (2 сторінки) 1 800,00 грн.

7. Участь в судовому засіданні 03.09.2025 11:30 1 800,00 грн.

8. Участь в судовому засіданні 15.10.2025 15:30 1 800,00 грн.

9. Підготовка Клопотання про долучення доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат (витрат на правничу допомогу) (4 сторінки) 2 700,00 грн.

Загалом Замовник зобов`язується оплатити вартість отриманих послуг в розмірі 33 342,00 грн на рахунок Адвоката.

Підписанням цього акту Замовник стверджує про отримання наданих послуг у повному обсязі і немає жодних претензій до якості наданих послуг.

Згідно зі ст. 123 ГПК Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абз. 1, 2, ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 2-3 ст. 244 ГПК України).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст.903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Законодавчо передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Завданням суду при розгляді справи не є оцінка вищевказаних причин чи підстав, чи оцінка якості роботи адвоката, а є визначення обґрунтованого і адекватного розміру грошової суми, що підлягає стягненню з Відповідача за надані Позивачеві послуги.

Стосовно вимог Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу, суд вважає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини Позивача з Адвокатом стосовно надання правової допомоги і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг Відповідачем.

Щодо першого аспекту, суд виходить з основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Позивач має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката.

Стосовно другої площини питання, що розглядається, то згідно з положенням ГПК України, стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою Відповідачем наданих Позивачеві послуг з правової допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг Позивачем не має беззаперечного статусу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може ототожнюватися з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд, дослідивши Акт № 1 здачі приймання виконаних робіт/надання послуг від 16.10.2025 та детальний опис виконаних робіт, вважає, що послуги: підготовка та подача позовної заяви; вивчення та аналіз матеріалів справи; огляд судової практики та аналіз законодавства; визначення позиції представництва входить до послуги складання позовної заяви.

В той же час суд зазначає, що: "6. Клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи та підготовка клопотання про долучення доказів" - є правом Позивача, яким він на власний розсуд вирішує скористатись чи ні, при цьому, таке клопотання не пов`язане з поведінкою, діями чи бездіяльністю Відповідача. Послуги з підготовки клопотання про долучення доказів (п.9 Акта) по своїй суті є витратами на правничу допомогу, оскільки вони вимагають юридичних знань та навичок для підготовки документа. Однак суд вважає, що включення цих витрат до загальних витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим у обставинах, які склалися під час розгляду справи №904/1249/25, адже підготовка таких клопотань не вимагає значних юридичних зусиль або складних юридичних аргументів. Це може бути рутинною процедурою, яка не потребує значних зусиль або часу від адвоката. Позивач може мати можливість підготувати таке клопотання самостійно або скористатися безкоштовною або більш доступною юридичною допомогою для цієї конкретної процедури. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17. Відтак суд відмовляє у покладенні на Відповідача витрат Позивача у загальному розмірі 4 500 грн 00 коп., які включено до п. 6 та 9 опису робіт (наданих послуг).

Окремої уваги суду заслуговує включення до витрат на професійну правничу допомогу написання клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Господарський суд вважає включення до витрат на професійну правничу допомогу написання клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - таким, що не відповідає критерію "розумності витрат на професійну правничу допомогу". В цьому випадку, суд доходить висновку, що написання клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є суто технічною процедурою, яка не вимагає значних зусиль з боку адвоката. Позивач має право вирішувати, чи брати участь в судовому засіданні особисто за допомогою свого представника або у режимі відеоконференції. Суд зауважує, що Позивач, обравши участь свого представника у режимі відеоконференції та включивши до опису робіт (наданих послуг) послуги із написання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, - намагається у даному випадку отримати надмірну або надбавлену компенсацію за послуги, які є суто технічними.

З урахуванням викладеного, заявлена Позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є не співмірною з обсягом виконаної роботи та складністю справи, оскільки категорія даного спору не відноситься до складної, хоча сума позову складає 2 003 779,20 грн, спір між сторонами стосувався виконання Договору оренди та представництво у справі не вимагало від адвоката дослідження значного обсягу доказів, та витрат значного часу, крім того Відповідач визнав позов у повному обсязі, а тому до стягнення підлягають понесені Позивачем судові витрати у сумі 15 000,00 грн, що відповідає принципам господарського судочинства, зокрема - забезпеченню дотримання балансу інтересів сторін, решта заявлених витрат не підлягають розподілу.

Керуючись ст.43, 126, 129, 221, 244 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМ СЕРВІСЕС" про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Техномайн Інжиніринг" (50071, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Павла Глазового, буд. 15-Б, код 37065299 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМ СЕРВІСЕС" (03179, м. Київ, Брест-Литовське шосе, буд. 8-А, код 33601363) 15 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

У розподілі решти суми за заявою відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков