УХВАЛА

м. Київ

03.11.2025Справа № 910/13365/25

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу Товариства з обмеженою Фідгард (02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 12; ідентифікаційний код 40707601) за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою МК Електронікс (04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 1Б; ідентифікаційний код 38443446) грошових коштів у розмірі 88 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою Фідгард (далі заявник, стягувач) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою МК Електронікс (далі - боржник) 88 000,00 грн заборгованості за договором поставки № 73 від 08.10.2025, з яких 80 000,00 грн складає сума основної заборгованості та 8 000,00 грн штраф за невиконання умов договору.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.

За приписами статті 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Так, згідно приписів частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпункту 41 пункту 2 статті 4 Закону за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 3 028,00 грн.

За приписами частини 3 статті 6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Звертаючись із даною заявою до суду, заявником не було надано доказів сплати судового збору у встановлених законодавством порядку та розмірі.

Таким чином, заявником не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому Законом України Про судовий збір порядку.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 154 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, як то передбачено частиною 1 статті 153 ГПК України.

Керуючись статтями 150, 152-154, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою Фідгард у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою МК Електронікс 88 000,00 грн заборгованості за договором поставки № 73 від 08.10.2025.

2. Ухвала набрала законної сили 03.11.2025 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ